ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/1979/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Колос І.Б.,

розглянув у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі - ПАТ  "Укрнафта", скаржник),
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 (головуючий  - суддя Калатай Н.Ф., судді: Буравльов С.І., Пашкіна С.А.)
за позовом Акціонерного товариства "Дніпроазот" (далі - АТ "Дніпроазот")
до ПАТ "Укрнафта"
про визнання частково недійсними додаткових угод до договору поставки хімічної продукції від 11.08.2016 № 15/769159/648-МТР.

Історія справи 

1.          Короткий зміст позовних вимог,  ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

1.1. АТ "Дніпроазот" у лютому 2019 року звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Укрнафта" про визнання недійсними з моменту укладення:
- пункту 4 додаткової угоди № 1 від 01.11.2016 до договору поставки хімічної продукції № 15/769159/648-МТР від 11.08.2016;
- пункту 4 додаткової угоди № 2 від 13.02.2018 до договору поставки хімічної продукції № 15/769159/648-МТР від 11.08.2016;
- пункту 3 додатку № 1 до додаткової угоди № 2 від 13.02.2018 до договору поставки хімічної продукції № 15/769159/648-МТР від 11.08.2016. 

1.2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1979/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судом запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву у строк до 15.03.2019, а позивачу - у строк до 22.03.2019 надати відповідь на відзив.

1.3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 розгляд справи №  910/1979/19 призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.03.2019.

1.4. До Господарського суду міста Києва від ПАТ "Укрнафта" 15.03.2019 надійшов відзив на позов.

АТ "Дніпроазот" 22.03.2019 направило до суду першої інстанції відповідь на відзив №  016/17/с-1.

1.5. В судовому засіданні 09.04.2019 судом першої інстанції постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та встановлено відповідачу строк до 16.04.2019 для подання письмових заперечень.

1.6. ПАТ "Укрнафта" 07.05.2019 подав до суду клопотання про повернення без розгляду АТ "Дніпроазот" відповіді на відзив, яке мотивовано тим, що письмова відповідь на відзив підписана неуповноваженою особою.  

1.7. Клопотання ПАТ "Укрнафта" розглянуто судом першої інстанції в судовому засіданні 21.05.2019 та ухвалою від 21.05.2019 у справі № 910/1979/19 письмову відповідь на відзив повернуто без розгляду АТ "Дніпроазот". 

1.8. Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь на відзив підписано не уповноваженою особою, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що заступник голови правління-комерційний директор ОСОБА_2, який її підписав на підставі довіреності від 27.12.2018 № 2/016-юр, є членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені позивача.

1.9. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019: апеляційну скаргу АТ "Дніпроазот" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2019 задоволено; ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.05.2019 про повернення АТ "Дніпроазот" без розгляду письмової відповіді на відзив скасовано.

1.20. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що предметом апеляційного перегляду у цій справі була ухвала суду першої інстанції про повернення позивачу без розгляду відповіді на відзив, яка підлягає апеляційному перегляду в силу пункту 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України); в матеріалах справи містяться належні докази на підтвердження наявності у представника позивача заступника Голови правління-комерційного директора ОСОБА_2 повноважень на підписання від імені позивача, в тому числі, відповіді на відзиви.

2.          Короткий зміст вимог касаційної скарги

2.1. У касаційній скарзі до Верховного Суду ПАТ "Укрнафта", посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 у справі №  910/1979/19. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

3. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

3.1. ПАТ "Укрнафта" вважає, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 прийнята з порушенням статті 131^2 Конституції України та процесуальних норм, які призвели до ухвалення незаконного рішення, без врахування правових висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

3.2. Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції порушив норми: частини першої статті 236, частини другої статті 254, пункту 6 частини першої статті 255, пункту першого частини першої статті 261, підпункту б) пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року; здійснив перегляд в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, що, на думку ПАТ "Укрнафта", не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. 

3.3. Також ПАТ "Укрнафта" зазначає про порушення норм пункту 5 частини першої статті 42, пункту 1 частини другої статті 43, статті 56, частини першої статті 58, частини четвертої статті 60, статей 170, 236, частини четвертої статті 258, частини п`ятої статті 260, пункту другого частини першої статті 264  ГПК України. Скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, а саме у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/23346/169 (провадження № 12-21гс18), від 14.03.2018 у справі №  910/22324/16, від 21.03.2018 у справі № 914/2771/16, від 21.03.2018 у справі №916/3283/16, постановах Касаційного господарського суду від 09.04.2019 у справі №  910/22971/17, від 27.07.2018 у справі № 910/9224/17, від 08.10.2018 у справі №  921/197/18.

3.4. ПАТ "Укрнафта" вважає, що з огляду на те, що спір у справі № 910/1979/19 не є малозначним, представляти позивача, у чому числі підписувати і подавати до суду процесуальні документи, має право або адвокат (частина перша статті 58 ГПК України)  - на підставі виданої йому як адвокату довіреності чи ордеру (частина четверта статті 60 ГПК України) або керівник, член виконавчого органу - на підставі закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи) (частина третя статті 56 ГПК України). Оскільки представник позивача - ОСОБА_2 підписав відповідь на відзив на підставі довіреності від 27.12.2018 № 2/016-юр, на виконання вимог частини четвертої статті 60 ГПК України та на підставі 12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-УІ на підтвердження свого права підписувати відповідь на відзив як представник позивача ОСОБА_2, на думку скаржника, був зобов`язаним надати суду докази того, що він є адвокатом.

4. Позиція, викладена у відзиві на касаційну скаргу

4.1. Від позивача відзив на касаційну скаргу не надходив.

5.  РОЗГЛЯД СПРАВИ ВЕРХОВНИМ СУДОМ 

5.1. Розгляд касаційної скарги ПАТ "Укрнафта" здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п`ятої статті 301 ГПК України.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. АТ "Дніпроазот" 22.03.2019 направило до суду першої інстанції відповідь на відзив №  016/17/с-1.

6.2. ПАТ "Укрнафта" 07.05.2019 звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням про повернення без розгляду відповіді на відзив АТ "Дніпроазот", яке мотивовано тим, що письмова відповідь на відзив підписана неуповноваженою особою, оскільки починаючи з 01.01.2019 представництво у судах першої інстанції має здійснюватися адвокатами відповідно до вимог підпункту 11 пункту 16^1 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України (в редакції Закону № 1401) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131^1 та статті 131^2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах першої інстанції здійснюється з 01.01.2019. Натомість, відповідь на відзив було підписано від імені позивача фізичною особою - ОСОБА_2 на підставі довіреності від 27.12.2018 №2/016-юр, виданій йому Головою  Правління АТ  "Дніпроазот" - ОСОБА_3 Доказів того, що ОСОБА_2 є адвокатом суду не надано. Відповідач зазначає, що статус члена правління АТ  "Дніпроазот" не має правового значення, оскільки право керівника або члена виконавчого органу діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва повинно засновуватися на законі, статуті або положенні юридичної особи, а не відповідно до довіреності.

6.3. Місцевим господарським судом зазначено, що:

-  подана письмова відповідь на відзив підписана заступником голови правління-комерційним директором ОСОБА_2 за довіреністю від 27.12.2018 № 2/016-юр.

-  серед документів, доданих до позовної заяви, відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 є членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені АТ  "Дніпроазот". 

6.4. Судом апеляційної інстанції встановлено та зазначено таке.

ОСОБА_2 є членом правління АТ "Дніпроазот", що підтверджується доданою до позовної заяви копією протоколу № НА-20021017 засідання Наглядової ради позивача від 20.03.2017.

Відповідно до Статуту АТ "Дніпроазот", копію якого також було додано до позовної заяви:
- Правління є колегіальним виконавчим органом Товариства (АТ "Дніпроазот"), який здійснює керівництво його поточною діяльністю (підпункт 9.3.1);
- Правління складається з семи членів (в тому числі Голова правління), які обираються наглядовою радою Товариства строком на три роки (підпункт 9.3.2);
- роботою Правління керує Голова Правління, який обирається Наглядовою радою Товариства. Голова Правління в процесі виконання своїх функцій має право без довіреності діяти від імені Товариства відповідно до рішень Правління, в тому числі видавати довіреності на здійснення дій від імені Товариства (підпункт 9.3.7);
- члени Правління, на підставі довіреності виданої Головою Правління або виконуючим обов`язки Голови Правління, можуть бути уповноважені діяти від імені Товариства в усіх судах України з усіма правами, передбаченими для позивача, відповідача і т.д. (повноваження самопредставництва юридичної особи; частина 2 підпункт 9.3.8).

Довіреністю від 27.12.2018 №  2/016-юр за підписом ОСОБА_3, якого протоколом № НА-20021017 засідання Наглядової ради позивача від 20.03.2017 обрано Головою правління, заступника Голови правління-комерційного директора ОСОБА_2, серед іншого, уповноважено представляти АТ  "Дніпроазот" (повноваження самопредставництва) в усіх судових органах та інстанціях України в усіх без виключення справах, стороною чи учасником у яких є АТ  "Дніпроазот", для чого здійснювати всі процесуальні дії, право на вчинення яких має АТ  "Дніпроазот", в тому числі підписувати та подавати відповіді на відзиви.

6.5. Постановляючи ухвалу про повернення без розгляду  АТ "Дніпроазот" письмової відповіді на відзив, суд першої інстанції виходив з того, що названу відповідь на відзив підписано не уповноваженою особою, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що заступник голови правління-комерційний директор ОСОБА_2, який її підписав на підставі довіреності № 2/016-юр від 27.12.2018, є членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені позивача.

6.6. Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, зазначивши про невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі, обставинам справи, суд апеляційної інстанції виходив з того, що  в матеріалах справи містяться належні докази на підтвердження наявності у представника позивача заступника Голови правління-комерційного директора ОСОБА_2 повноважень на підписання від імені позивача, в тому числі, відповіді на відзиви. 

6.7. Предметом апеляційного оскарження, як встановлено судом апеляційної інстанції, є ухвала місцевого господарського суду про повернення без розгляду АТ "Дніпроазот" письмової відповіді на відзив.

7. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

8 .ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

8.1. Конституція України:

стаття 8:
- в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується;

пункт  8 частини другої статті 129:  
-  однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;

8.2. Цивільний кодекс України (далі -ЦК України):

частина перша статті 92:
-  юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

8.3. Закон України "Про акціонерні товариства":

частина четвертої статті 58:
-виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) або одноосібним (директор, генеральний директор);

абзац 3 частини п`ятої статті 59:
-          Голова колегіального виконавчого органу має право без довіреності діяти від імені товариства, відповідно до рішень колегіального виконавчого органу, в тому числі представляти інтереси товариства, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства. Інший член колегіального виконавчого органу в порядку, визначеному законодавством України, також може бути наділений цими повноваженнями, якщо це передбачено статутом товариства.

8.4. ГПК України:

частини перша-третя статті 13:
- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;
- учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом;
- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом;

частини перша та третя статті 56: 
- сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника; юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника;

частини перша та друга статті 161:
-          при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

частини перша та друга статті 166:

-          у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником.

частини друга та четверта статті 170:

-          письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду;

частина друга статті 254:

-          ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається;

пункт 6 частини першої статті 255:

-          окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення заяви позивачеві (заявникові);

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;
стаття 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

- предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

стаття 77:

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування;
- докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

стаття 78:

- достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи;

стаття 79:

- достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування;
- питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання;

частини перша, п`ята статті 236:

- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим;
- обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи;

8.5. Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань":

пункт 13 частини другої статті 9:

- в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

9.1. У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Згідно з пунктом «d» статті 3 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 07 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Згідно з частиною 2 статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у статті 255 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Системне тлумачення статті 255 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні. 

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Як вже було зазначено вище, відповідно до статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Відповідно до статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Частиною четвертою статті 170 ГПК України передбачено, що суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Отже,  необґрунтоване повернення судом заяви по суті справи заявникові без розгляду нівелює саму суть доступу учасника до суду та ускладнює йому цей доступ настільки, що може завдати шкоди самій суті цього права, з огляду на приписи статтей 177,178,179,182, 184 ГПК України.

Отже, право доступу до суду має не тільки існувати, але й бути практичним та ефективним. Деклараційне існування права доступу до суду в законі не є достатнім.

Виходячи з системного тлумачення наведених норм, Касаційний господарський суд зазначає, що у пункті 6 частини першої статті 255 ГПК України йдеться про повернення заяв, поданих по суті справи, перелік яких наведено у частині другій статті 161 ГПК України. 

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо можливості оскарження ухвали місцевого господарського суду про повернення без розгляду письмової відповіді на відзив. 

9.2.  Щодо питання про наявність чи відсутність повноважень у члена виконавчого органу товариства - заступника голови правління-комерційного директора ОСОБА_2 суд касаційної інстанції зазначає таке.

Суд вважає за доцільне звернутися до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом" (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, § 29, від 26 липня 2007 року; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №  24003/07, §  33, від 08 грудня 2016 року).

Касаційний господарський суд відзначає, що підписання та/або подання відповіді на відзив  є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Відповідно до частини першої статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

ГПК України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника (стаття 56).

Отже, повноваження представляти інтереси юридичної особи в суді мають керівник або член виконавчого органу, якщо таке право йому надано відповідно до закону або статуту, положення юридичної особи.

Вид виконавчого органу акціонерного товариства (колегіальний або одноосібний), склад та  компетенція виконавчого органу, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюється ЦК, іншим законом і Статутом товариства.

Зокрема, голова колегіального виконавчого органу має право без довіреності діяти від імені товариства, відповідно до рішень колегіального виконавчого органу, в тому числі представляти інтереси товариства, вчиняти правочини від імені товариства, видавати накази та давати розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками товариства. Інший член колегіального виконавчого органу в порядку, визначеному законодавством України, також може бути наділений цими повноваженнями, якщо це передбачено статутом товариства (абзац 3 частини п`ятої статті 59 Закону України "Про акціонерні товариства"). 

Судом апеляційної інстанції з дослідженням доказів, в тому числі статуту, протоколу засідання Наглядової ради тощо, встановлено, що відповідь на відзив підписано особою, наділеною повноваженнями на вчинення дій з представництва позивача. 

Верховний Суд під час розгляду доводів скаржника враховує положення  пункту 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», відповідно до яких в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, зокрема, відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Відповідно до інформації наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо АТ "Дніпроазот" ОСОБА_2 є підписантом з 11.03.2015, тобто особою уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами та має право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності.

За таких обставин, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність у заступника голови правління-комерційного директора ОСОБА_2 повноважень на підписання від імені позивача відповіді на відзив.

9.3. Аргументи скаржника щодо того, що судом апеляційної інстанції не було враховано практику Верховного Суду, не беруться судом касаційної інстанції до уваги, оскільки висновки зроблені у названих скаржником постановах зроблені за встановлення інших обставин справи.  

9.4. З огляду на викладене у пунктах 9.1 - 9.3 даної постанови відхиляються доводи скаржника, наведені у пунктах 4.1 - 4.4 цієї постанови, як такі, що ґрунтуються на власному тлумаченні скаржником норм права. 

10. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Звертаючись з касаційною скаргою, ПАТ "Укрнафта" не спростував наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довів неправильного застосування ним норм матеріального права та/чи порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу  ПАТ  "Укрнафта" залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін як таку, що відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права. 

11. Судові витрати

Понесені ПАТ "Укрнафта" у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укрнафта" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2019 у справі №  910/1979/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                       Т. Малашенкова 

Суддя                                                                                                       І. Бенедисюк 

Суддя                                                                                                                      І. Колос