ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2019 року
м. Київ
Справа № 9901/385/19
Провадження № 11-929заі19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Анцупової Т. О., 
суддів Антонюк Н. О., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2019 року (у складі колегії суддів Усенко Є. А., Олендера І. Я., Білоуса О. В., Гімона М. М., Желтобрюх І. Л.) про відмову у забезпеченні доказів у справі № 9901/385/19 за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, треті особи: Вища рада правосуддя, Президент України, Громадська рада міжнародних експертів про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИЛА:
Рух справи
1. 17 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС) від 06 березня 2019 року № 27/зп-19 та 326/вс-19 у частині, що стосується його кваліфікаційного оцінювання як кандидата на вакантну посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду; зобов`язати ВККС встановити загальний рівень рейтингової оцінки ОСОБА_1 на рівні 757,5 бала та внести рекомендацію Вищій раді правосуддя щодо призначення його його посаду судді  Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
2. Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення доказів шляхом зобов`язання ВККС надати такі матеріали: рівень оцінки кандидата на посаду судді ОСОБА_1 за показниками особистої компетенції (до 100 балів); соціальної компетенції (до 100 балів); фахової діяльності кандидата (до 80 балів); діяльності щодо підвищення фахового рівня (до 10 балів); морально-психологічної якості професійної етики (до 100 балів); інших показників професійної етики (до 150 балів); інтегративності за критерієм доброчесності (до 100 балів); інших показників доброчесності (до 150 балів).
3. Таку необхідність забезпечення доказів позивач пояснював зверненням з позовом до ВККС про визнання протиправними та скасування рішень щодо результатів його участі у конкурсі на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду та ймовірністю, що вказані засоби доказування можуть бути втрачені.
Зокрема, ОСОБА_1 зауважує, що відповідач приховує дані, які перебувають у його розпорядженні та дозволяють встановити порядок та перевірити обґрунтованість оцінювання його як кандидата на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду в процедурі призначеного ВККС конкурсу на зайняття вакантних посад зазначеного суду. Його заява про надання цих матеріалів для ознайомлення залишена ВККС без задоволення з посиланням на відсутність таких.  
4. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22 серпня 2019 року, керуючись статтями 114, 115 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення доказів.
5. Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом норм процесуального права, ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2019 року і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про забезпечення доказів.
6. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 11 вересня 2019 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і призначила справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на підставі частини третьої статті 311 КАС України на 09 жовтня 2019 року.
7. Станом на 09 жовтня 2019 року відзив на апеляційну скаргу до Великої Палати Верховного Суду не надходив.
Висновки суду першої інстанції
8. Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив із того, що за змістом статей 114, 115 КАС України обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.
9. У той же час, звертаючись до суду із клопотанням про забезпечення доказів, ОСОБА_1 не зазначив обставин, які б давали підстави вважати, що матеріали, які стосуються його оцінювання як кандидата на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, будуть втрачені або їх витребування судом у разі визнання їх належним доказом у справі під час судового розгляду справи стане неможливим або утрудненим.
10. Водночас з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, суд першої інстанції зауважив, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
11. Однак, зважаючи на те, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів не встановлено такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати матеріалів, які містять інформацію про рівень оцінювання кандидата, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цієї заяви.
Доводи сторін
12. Скаржник на обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не обґрунтував своє клопотання про забезпечення доказів можливістю їх втрати, оскільки у нього як позивача у справі зараз немає жодних передбачень чи припущень, що ВККС умисно чи з необережності знищить або в інший спосіб втратить дані (докази), про забезпечення яких ним порушувалося питання.
13. При цьому, на думку скаржника, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не врахував, що згідно з статтею 114 КАС України, окрім припущення особи, що засіб доказування може бути втрачено, докази можуть бути забезпечені й у разі, якщо збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
14. Водночас скаржник зауважує, що у розпорядженні відповідача є важливі докази, які мають стати обґрунтуванням доводів сторін та судового рішення, однак, він відмовляється їх надати особисто позивачу.
15. Окремо скаржник звертає увагу й на те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без уваги подану ОСОБА_1 заяву про витребування доказів, а також, не маючи жодних законних підстав, постановив ухвалу про розгляд справи у спрощеному порядку. 
Оцінка Великої Палати Верховного Суду
16. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, наведені в апеляційній скарзі доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
17. Відповідно до частин першої, другої статті 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
18. Згідно з частиною першою статті 115 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.
19. Аналізуючи наведені положення КАС України у зіставленні з вимогами позивача насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
20. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
21. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.
22. Подана ОСОБА_1 заява про забезпечення доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази про забезпечення яких порушує питання позивач, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 114 КАС України.
23. Зі змісту заяви про забезпечення доказів убачається, що заявлені позивачем вимоги по суті - необґрунтовані. Обставини, які, на думку ОСОБА_1 , вказують на наявність ризику втрати цих документів, полягають у тому, що він тривалий час не може отримати копії окремих матеріалів, які стосуються процедури оцінювання його як кандидата на посаду судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, а не того, що такі документи у майбутньому не вдасться отримати взагалі.
24. З огляду на те, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 не встановлено такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати матеріалів, які містять інформацію про рівень оцінювання останнього, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення доказів шляхом зобов`язання ВККС надати  такі матеріали. 
25. При цьому доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду не розглянув подану ним заяву про витребування доказів, колегія суддів відхиляє, оскільки предметом розгляду у цьому апеляційному провадженні є ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні доказів, а не їх витребуванні.
26. Також Велика Палата Верховного Суду не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду незаконно постановив ухвалу про розгляд справи у спрощеному порядку, оскільки згідно зі статтею 294 КАС України такі процесуальні дії (рішення) не можуть бути оскаржені окремо від рішення суду по суті спору.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
27. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
28. За правилами частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
29. Оскільки суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не допустив порушень норм процесуального права, а наведені скаржником доводи не спростовують викладених у судовому рішенні висновків, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2019 року - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
30.Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
31. Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 241-243, 266, 308, 311, 312, 315, 316, 322, 325 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                       Т. О. Анцупова
Судді:                                                Н. О. Антонюк                                            Н. П. Лященко
Ю. Л. Власов                                               В. В. Пророк
М. І. Гриців                                                  Л. І. Рогач
В. І. Данішевська                                    О. М. Ситнік
                                           Ж. М. Єленіна                                             О. С. Ткачук
                                                В. С. Князєв                                                 В. Ю. Уркевич       
Л. М. Лобойко