ПОСТАНОВА
Іменем України

28 жовтня 2019 року 
Київ

справа №815/3296/17
адміністративне провадження №К/9901/29331/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А., 
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою прокуратури Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року, прийняту в складі головуючого судді Харченко Ю.В., та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Димерлія О.О., суддів Осіпова Ю.В., Єщенка О.В., 
у с т а н о в и в : 
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність прокуратури Одеської області, яка полягає у зволіканні виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від    11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання постанови суду щодо поновлення позивача на роботі та перепонах, які наводилися з метою затягування процесу виконання постанови суду;
- стягнути на його користь з прокуратури Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 січня 2017 року по 24 лютого 2017 року в розмірі 25147,52 грн.
2. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Проте незважаючи на обізнаність прокуратури Одеської області про вказане судове рішення, його виконання було унеможливлене через зволікання та протидію відповідача.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня                2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність прокуратури Одеської області щодо виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення позивача на роботі. Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 12 січня 2017 року по 24 лютого              2017 року в розмірі 25147,52 грн, без утримання прибуткового податку з громадян    та інших обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 січня                  2018 року апеляційну скаргу прокуратури Одеської області залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від                       05 вересня 2017 року - без змін.
5. Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з наявності у спірних правовідносинах бездіяльності прокуратури Одеської області щодо виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення позивача на роботі.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погоджуючись із постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року та постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року, посилаючись на порушення судами норм права, прокуратура Одеської області подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення, яким відмовити в частині задоволених позовних вимог. 
7. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, винесеними з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник указує на те, що позивачем не дотримано порядок реалізації свого права на виконання постанови суду і судами в порушення положень статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній до            15 грудня 2017 року) помилково розглянуто питання стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення як новий публічно-правовий спір. Також прокуратура Одеської області посилається на те, що нею дотримано процедуру виконання судового рішення, вона діяла у межах встановлених Законом України «Про виконавче провадження» норм і суди безпідставно частково задовольнили позовні вимоги ОСОБА_1 
IV. Позиція інших учасників справи
8. Позивачем відзив на касаційну скаргу не подано. 
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
9. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 10 квітня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. 
10. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05 червня 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Радишевській О.Р., Уханенку С.А., яку ухвалою від              16 серпня 2019 року прийнято до провадження.
11. Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 28 жовтня 2019 року. 
VI. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
12. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ прокурора Одеської області від 05 серпня 2016 року №1869к. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05 серпня 2016 року. Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2016 року по 11 січня 2017 року в розмірі 86444,60 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
13. 12 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до прокуратури Одеської області                  із заявою щодо негайного виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 в частині поновлення його на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05 серпня 2016 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.
14. Листом від 25 січня 2017 року №11-5-17 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», а згідно зі статтею 7 цього Закону самостійне надіслання стягувачем виконавчого документа боржнику передбачено лише для стягнення періодичних платежів, які виплачує боржнику відповідна установа чи підприємство. 
15. 19 січня 2017 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист щодо поновлення його на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05 серпня 2016 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, з виконання якого постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження. 
16. 27 лютого 2017 року прокуратурою Одеської області винесено наказ №347к, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури з                05 серпня 2016 року.
17. Уважаючи протиправними дії прокуратури Одеської області щодо несвоєчасного поновлення позивача на посаді та з метою стягнення на свою користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
VІІ. Джерела права й акти їх застосування
18. За правилами частини третьої статті 3 КАС України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
20. Статтею 14 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
21. Згідно з частиною першою статті 255 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
22. Пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
23. Відповідно до частини другої статті 257 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
24. У частині сьомій статті 235 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - КЗпП України) визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
25. Згідно зі статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
26. У випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати, застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).
27. Відповідно до пункту 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
28. Згідно з пунктом 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
VІІІ. Позиція Верховного Суду
29. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
30. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
31. Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.
32. Отже, законодавством передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.
33. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.
34. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.
35. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно уважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
36. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
37. Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
38. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
39. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
40. Судами встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 поновлено ОСОБА_1                   на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури або рівнозначній посаді з 05 серпня 2016 року та стягнуто з прокуратури Одеської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 серпня 2016 року по 11 січня 2017 року в розмірі 86444,60 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.
41. При цьому зазначене рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1                     на посаді начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури з 05 серпня 2016 року було виконано відповідачем лише 27 лютого 2017 року, шляхом видання відповідного наказу №347к.
42. Ураховуючи викладене Верховний Суд уважає, що задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що оскільки постанова Одеського окружного адміністративного суду від                  11 січня 2017 року в частині поновлення позивача на роботі виконана лише                       27 лютого 2017 року, то він має право відповідно до положень статті 236 КЗпП України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.
43. Необґрунтованими є посилання прокуратури Одеської області у касаційній скарзі на статтю 267 КАС України (у редакції, що була чинною до 15 грудня 2017 року), оскільки вона регламентує судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах та передбачає право особи - позивача, на користь якої ухвалено постанову суду, подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, водночас стягнення сум середнього заробітку за час затримки виконання рішення підлягає розгляду в порядку пред`явлення відповідного адміністративного позову до суду. 
44. Обґрунтовуючи неправомірність оскаржуваних судових рішень відповідач посилається на преюдиціальність судового рішення у справі №815/2344/17, предметом розгляду якої є правомірність постанови державного виконавця про накладення на прокуратуру Одеської області штрафу у виконавчому провадженні №53427213 у зв`язку із негайним невиконанням прокуратурою постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року у справі №815/4357/16 без поважних причин. Проте, як зазначалося вище, обов`язок органу прокуратури видати наказ про поновлення працівника на роботі виник відразу після оголошення рішення суду, незалежно від вчинення працівником певних дій, у тому числі щодо пред`явлення рішення до примусового виконання.
45. Посилання прокуратури Одеської області на те, що нею дотримано процедуру виконання судового рішення у справі №815/4357/16 щодо поновлення позивача на роботі не спростовують висновків судів про те, що воно було виконане відповідачем із затримкою.
46. Доводи касаційної скарги не дають підстав уважати, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно вирішили цю справу.  
47. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.
48. За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
IХ. Судові витрати
49. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу прокуратури Одеської області залишити без задоволення.
2. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі №815/3296/17 залишити без змін.
3. Судові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                           О. Р. Радишевська
                                                                                                     С. А. Уханенко