П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
16 жовтня 2019 року
м. Київ
Справа № 826/13012/16
Провадження № 11-572апп19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Золотнікова О. С.,
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю.
розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» (далі - ТОВ «Роскосметика») на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року (суддя Григорович П. О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2019 року (судді Горяйнов А. М., Кузьмишина О. М., Файдюк В. В.) у справі № 826/13012/16 за позовом ТОВ «Роскосметика» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів і
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.   У серпні 2016 року ТОВ «Роскосметика» звернулося до суду з позовом до Фонду, у якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Енергобанк» (далі - ПАТ, ПАТ «Енергобанк», уповноважена особа відповідно) щодо неперерахування грошових коштів у розмірі 41 029,74 євро та 4 165 доларів США з розрахункових рахунків ТОВ «Роскосметика» в ПАТ «Енергобанк» на його рахунки в ПАТ «Промінвестбанк»;
- стягнути з Фонду суму в розмірі 41 029,74 євро та 4 165 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України (далі - НБУ) на день платежу в якості відшкодування шкоди, завданої ТОВ «Роскосметика» бездіяльністю уповноваженої особи.
2.   Позов мотивовано тим, що бездіяльність уповноваженої особи щодо неперерахування грошових коштів у розмірі 41 029,74 євро та 4 165 доларів США з розрахункових рахунків ТОВ «Роскосметика» в ПАТ «Енергобанк» на його рахунки в ПАТ «Промінвестбанк» є протиправною.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.   Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 05 жовтня 2018 року закрив провадження в адміністративній справі, роз`яснивши ТОВ «Роскосметика», що розгляд цього спору має здійснюватись за правилами господарського судочинства.
4.   Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 18 січня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишив без змін. 
5.   Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що позивач оскаржує дії Фонду не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, відтак такий спір не є публічно-правовим.
Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог
6.   Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «Роскосметика» у касаційній скарзі зазначило, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.
7.   На думку скаржника, висновки апеляційного суду стосовно того, що спір між позивачем і відповідачем відносно бездіяльності уповноваженої особи щодо неперерахування грошових коштів скаржника з його розрахункових рахунків у ПАТ «Енергобанк» на рахунки в ПАТ «Промінвестбанк» не є публічно-правовими, є безпідставними.
8.   Скаржник також зазначив, що суди не прийняли до уваги, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 910/8132/17 врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності мають владний характер.
9.   На підставі викладеного ТОВ «Роскосметика»просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2019 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Позиція інших учасників справи
10.        У відзиві на касаційну скаргу Фонд зазначив, що висновки судів в оскаржуваних рішеннях про те, що цей спір за характером правовідносин з огляду на предмет позовних вимог не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства є правильними.
11.        У зв`язку з викладеним Фонд просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
Рух касаційної скарги
12.        Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 07 березня 2019 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 14 травня 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України, а саме у зв`язку з оскарженням учасником справи судових рішень з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
13.        Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 04 липня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників з огляду на практику Європейського суду з прав людини про доцільність розгляду справи на основі письмових доказів у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини», заява № 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі «Варела Ассаліно проти Португалії», заява № 64336/01).
Обставини справи, установлені матеріалами справи
14.        ТОВ «Роскосметика» є клієнтом відділення № 1 у м. Миколаєві ПАТ «Енергобанк».
15.        У січні 2015 року позивач передав на виконання ПАТ «Енергобанк» платіжні доручення про перерахування валютних коштів, а саме: від 12 січня 2015 року на суму 32 709,49 євро; від 16 січня 2015 року на суму 8 320,25 євро; від 19 січня 2015 року на суму 4 165доларів США.
16.        Вказані суми ПАТ «Енергобанк» були списані з розрахункових рахунків ТОВ «Роскосметика», але на рахунки позивача у ПАТ «Промінвестбанк» не надійшли.
17.        На підставі постанови Правління НБУ від 12 лютого 2015 року № 96 «Про віднесення ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12 лютого 2015 року № 29 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк», згідно з яким з 13 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу.
18.        У березні 2015 року ТОВ «Роскосметика» звернулося до уповноваженої особи із заявою про вирішення питання щодо перерахування грошових коштів з розрахункових рахунків позивача у ПАТ «Енергобанк» № 2600138936601/980 у розмірі 201 241 грн 96 коп., № 2600138936601/978 у розмірі 43 135,76 євро та № 2600138936601/840 у розмірі 4 165доларів США на розрахункові рахунки заявника в ПАТ «Промінвестбанк» відповідно №№ 260006199950967, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
19.        У подальшому позивач неодноразово звертався до уповноваженої особи з приводу наявності вказаних коштів на відповідних рахунках у ПАТ «Енергобанк».
20.        Листом від 13 січня 2016 року уповноважена особа повідомила позивача про те, що ТОВ «Роскосметика» визнано кредитором ПАТ «Енергобанк» та включено до 7 черги кредиторів з вимогами на суму 1 327 346 грн 32 коп.
21.        Вважаючи протиправною бездіяльність уповноваженої особи щодо неперерахування грошових коштів у розмірі 41 029,74 євро та 4 165 доларів США з розрахункових рахунків ТОВ «Роскосметика» в ПАТ «Енергобанк» на його рахунки в ПАТ «Промінвестбанк», позивач звернувся до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
22.        Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
23.        Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
24.        На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
25.        Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
26.        Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
27.        Як установлено матеріалами справи, ТОВ «Роскосметика» звернулося до адміністративного суду з позовом до Фонду, направленим на визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи щодо неперерахування грошових коштів у розмірі 41 029,74 євро та 4 165 доларів США з розрахункових рахунків позивача в ПАТ «Енергобанк» на його рахунки в ПАТ «Промінвестбанк» та стягнення з Фонду вказаних коштів у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на день платежу.
28.        Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI). Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
29.        Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
30.        За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
31.        Згідно із частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
32.        Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема, акумулювання коштів, отриманих із джерел, визначених статтею 19 цього Закону; здійснення регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, в тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організація відчуження активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
33.        На підставі частини п`ятої статті 34 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
34.        Відповідно до частини другої статті 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.
35.        За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VI рішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
36.        Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
37.        Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.
38.        Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
39.        Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
40.        Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
41.        Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог юридичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.
42.        Повноваження уповноваженої особи Фонду щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів та внесення змін до цього реєстру визначені пунктом 3 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI.
43.        Відповідно до частини першої статті 52 зазначеного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.
44.        Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації.
45.        Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, а заявлені ТОВ «Роскосметика» вимоги випливають із зобов`язань банку за укладеними між ними договорами, уповноважена особа та Фонд у цьому випадку діють як представники сторони договірних відносин.
46.        Згідно з пунктом 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ГПК України) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів та інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.
47.        Наведені норми узгоджуються з положеннями статті 20 ГПК України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якою визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.
48.        Беручи до уваги наведене та враховуючи суть спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому обґрунтованими є висновки судів першої та апеляційної інстанцій про розгляд цієї справи в порядку господарського судочинства.
49.        Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 (провадження № 11-151апп18), від 23 травня 2018 року у справі № 811/568/16 (провадження № 11-441апп18), від 30 травня 2018 року у справі № 826/5668/16 (провадження № 11-161апп18) та від 20 березня 2019 року у справі № 826/27972/15 (провадження № 11-1441апп18).
50.        При цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що позиція позивача ґрунтується на неправильному розумінні висновків Верховного Суду, зроблених за наслідками розгляду справ № 910/8132/17 та № 910/17448/16, згідно з якими в разі оскарження позивачем дій уповноваженої особи не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, такий спір не є публічно-правовим.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
51.        Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
52.        Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
53.        Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, Велика Палата Верховного Суду залишає касаційну скаргу ТОВ «Роскосметика» без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскосметика» залишити без задоволення.
2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                                 О. С. Золотніков
Судді:                                Н. О. Антонюк                                                            Л. М. Лобойко
                                           Т. О. Анцупова                                                           Н. П. Лященко
                                           С. В. Бакуліна                                                            О. Б. Прокопенко
                                           Ю. Л. Власов                                                                   Л. І. Рогач
                                           Д. А. Гудима                                                                   О. М. Ситнік
                                           Ж. М. Єленіна                                                             В. Ю. Уркевич
                                           В. С. Князєв