Постанова
Іменем України
 
19 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 423/1405/17
провадження № 61-24895св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представник відповідачів - ОСОБА_13,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Коновалової В. А., Луганської В. М., Яреська А. В.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у  редакції Закону України від  03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання інформації недостовірною, її спростування, захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він з листопада 2016 року займає посаду начальника Попаснянського міжрайонного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Луганській області. ОСОБА_2 з 19 грудня 2016 року займає посаду фахівця з персоналу відділення забезпечення 30-ї Державної пожежно-рятувальної частини (далі - ДПРЧ-30), а ОСОБА_3 з 19 грудня 2016 року - посаду діловода ДПРЧ-30 . 
14 березня 2017 року у ДПРЧ-30 сталася конфліктна ситуація у зв`язку з тим, що відповідачі не погодились з накладеними на них дисциплінарними стягненнями у виді догани, оголошеними тимчасово виконуючим обов`язки начальника ДПРЧ-30. Того ж дня ОСОБА_2 звернулась до Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області із заявою про порушення стосовно неї норм трудового законодавства, за результатами розгляду якої їй рекомендовано звернутися до суду у порядку цивільного та трудового законодавства. 
17 березня 2017 року ОСОБА_2 , а 20 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулися на Урядову телефонну «гарячу лінію» щодо дій позивача як посадової особи. Для перевірки відомостей, викладених відповідачами, наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 20 березня 2017 року № 161 до Попаснянського міськрайонного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій направлено робочу групу з двох осіб, якими були опитані ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . 
Позивач зазначав, що відповідачі виклали стосовно нього завідомо недостовірну та негативну інформацію, яка порочить його честь, гідність та ділову репутацію, а також завдає йому моральних страждань і нервових переживань. 
Так, ОСОБА_2 стверджувала, що «через тиждень після початку її роботи ОСОБА_1 почав їй натякати, а згодом і відкрито пропонувати вступити з ним у сексуальні відносини, на що ОСОБА_2 відповіла відмовою. У подальшому ОСОБА_1 не відмовився від наполегливих пропозицій щодо сексуальних стосунків, постійно встановлюючи нові терміни розгляду його вимог. Це відбувалося при кожній зустрічі з ним протягом тривалого часу. Надалі ОСОБА_1 на її неодноразові відмови щодо вступу з ним в сексуальні відносини розпочав чинити психологічний тиск, який виявлявся у прискіпливому ставленні до її службових обов`язків, наданні усних вказівок щодо виконання завдань, які не стосуються фахівця з персоналу та інше; мали місце аналогічні домагання сексуального характеру ОСОБА_1 до інших співробітниць».
ОСОБА_3 зазначала, що « ОСОБА_1 неодноразово пропонував їй відвідати його за місцем проживання з метою вступу в інтимні стосунки та пропонував спільний відпочинок за кордоном за його рахунок, і що в розмовах з іншими жінками дізналася про аналогічні випадки сексуальних домагань ОСОБА_1 до інших співробітниць».
Позивач зазначав, що дії відповідачів є поширенням недостовірної та негативної інформації з метою опорочити позивача, як серед колег по роботі, так і серед мешканців міста та інших громадян, посадовців в системі Державної служби України з надзвичайних ситуацій. Також діями відповідачів йому задана моральна шкода, яка виразилась у емоційних переживаннях та стражданнях. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив:
визнати недостовірною, негативною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації позивача поширену ОСОБА_2 інформацію про те, що «через тиждень після початку її роботи ОСОБА_1 почав їй натякати, а згодом і відкрито пропонувати вступити з ним у сексуальні відносини, на що ОСОБА_2 відповіла відмовою. У подальшому ОСОБА_1 не відмовився від наполегливих пропозицій щодо сексуальних стосунків, постійно встановлюючи нові терміни розгляду його вимог. Це відбувалося при кожній зустрічі з ним протягом тривалого часу. Надалі ОСОБА_1 на її неодноразові відмови щодо вступу з ним в сексуальні відносини розпочав чинити психологічний тиск, який виявлявся у прискіпливому ставленні до її службових обов`язків, наданні усних вказівок щодо виконання завдань, які не стосуються фахівця з персоналу та інше; мали місце аналогічні домагання сексуального характеру ОСОБА_1 до інших співробітниць»;
визнати недостовірною, негативною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації позивача, поширену                  ОСОБА_3 інформацію про те, що « ОСОБА_1 неодноразово пропонував їй відвідати його за місцем проживання з метою вступу в інтимні стосунки та пропонував спільний відпочинок за кордоном за його рахунок, і що в розмовах з іншими жінками дізналася про аналогічні випадки сексуальних домагань ОСОБА_1 до інших співробітниць»;
зобов`язати відповідачів негайно з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Луганській області, листа на ім`я начальника Державної служби з надзвичайних ситуацій України та доведення змісту спростування на колективних зборах персоналу відділення забезпечення ДПРЧ-30 з повідомленням такого змісту: ОСОБА_2 : «В моєму зверненні від 17 березня 2017 року на Урядову телефонну «гарячу лінію», а потім в поясненнях, наданих групі ДСНС, які відповідно до наказу від 20 березня 2017 року № 161 проводили перевірку мого звернення, мною були зазначені відомості, які не відповідають дійсності, а саме: мною безпідставно було звинувачено начальника Попаснянського міжрайонного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Луганській області ОСОБА_1 в здійсненні неправомірних дій, які не мали місце - ніби то ОСОБА_1 пропонував вступити з ним у сексуальні відносини, і на неодноразові відмови щодо вступу з ним в сексуальні відносини розпочав чинити психологічний тиск, який виявлявся у прискіпливому ставленні до її службових обов`язків, наданні усних вказівок щодо виконання завдань, які не стосуються фахівця з персоналу та інше, а також те, що мали місце аналогічні домагання сексуального характеру ОСОБА_1 до інших співробітниць»; ОСОБА_3 : «В моєму зверненні від 17 березня 2017 року на Урядову телефонну «гарячу лінію», а потім в поясненнях, наданих групі ДСНС, які відповідно до наказу від 20 березня 2017 року № 161 проводили перевірку мого звернення, мною були зазначені відомості, які не відповідають дійсності, а саме: безпідставно було звинувачено начальника Попаснянського міжрайонного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Луганській області ОСОБА_1 в здійсненні неправомірних дій, які не мали місце - ніби то ОСОБА_1 пропонував відвідувати його за місцем проживання з метою вступу в інтимні стосунки та пропонував спільний відпочинок за кордоном за його рахунок, і що в розмовах з іншими жінками дізналася про аналогічні випадки сексуальних домагань ОСОБА_1 до інших співробітниць»; 
стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн та судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 14 липня                  2017 року у складі судді Лизенко І. В. позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано недостовірною, негативною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканність ділової репутації ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 інформацію про те, що «через тиждень після початку її роботи ОСОБА_1 почав їй натякати, а згодом і відкрито пропонувати вступити з ним у сексуальні відносини, на що ОСОБА_2 відповіла відмовою. У подальшому ОСОБА_1 не відмовився від наполегливих пропозицій щодо сексуальних стосунків, постійно встановлюючи нові терміни розгляду його вимог. Це відбувалося при кожній зустрічі з ним протягом тривалого часу. Надалі ОСОБА_1 на неодноразові відмови ОСОБА_2 щодо вступу з ним в сексуальні відносини розпочав чинити психологічний тиск, який виявлявся у прискіпливому ставленні до її службових обов`язків, наданні усних вказівок щодо виконання завдань, які не стосуються фахівця з персоналу та інше; мали місце аналогічні домагання сексуального характеру ОСОБА_1 до інших співробітниць».
Визнано недостовірною, негативною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканність ділової репутації ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_3 інформацію про те, що « ОСОБА_1 неодноразово пропонував їй відвідати його за місцем проживання з метою вступу в інтимні стосунки та пропонував спільний відпочинок за кордоном за його рахунок, і що в розмовах з іншими жінками дізналася про аналогічні випадки сексуальних домагань ОСОБА_1 до інших співробітниць».
Зобов`язано ОСОБА_2 негайно з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Луганській області, листа на ім`я начальника Державної служби України з надзвичайних ситуацій та довести зміст листа на колективних зборах персоналу відділення забезпечення ДПРЧ-30, наступного змісту: «В моєму зверненні від 17 березня 2017 року на Урядову телефонну «гарячу лінію», а потім в поясненнях, наданих групі ДСНС, які відповідно до наказу №161 від 20 березня 2017 року проводили перевірку мого звернення, мною були зазначені відомості, які не відповідають дійсності, а саме: мною безпідставно було звинувачено начальника Попаснянського міжрайонного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Луганській області ОСОБА_1 в здійсненні неправомірних дій, які не мали місце - ніби то ОСОБА_1 пропонував вступити з ним у сексуальні відносини, розпочав чинити психологічний тиск, який виявлявся у прискіпливому ставленні до її службових обов`язків, наданні усних вказівок щодо виконання завдань, які не стосуються фахівця з персоналу та інше, а також, що мали місце аналогічні домагання сексуального характеру ОСОБА_1 до інших співробітниць». 
Зобов`язано ОСОБА_3 негайно з дня набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Луганській області, листа на ім`я начальника Державної служби України з надзвичайних ситуацій та довести зміст листа на колективних зборах персоналу відділення забезпечення ДПРЧ-30, наступного змісту: «В моєму зверненні від 17 березня 2017 року на Урядову телефонну «гарячу лінію», а потім в поясненнях, наданих групі ДСНС, які відповідно до наказу №161 від 20 березня 2017 року проводили перевірку мого звернення, мною були зазначені відомості, які не відповідають дійсності, а саме: безпідставно було звинувачено начальника Попаснянського міжрайонного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Луганській області ОСОБА_1 в здійсненні неправомірних дій, які не мали місце - ніби то ОСОБА_1 пропонував відвідати його за місцем проживання з метою вступу в інтимні стосунки та пропонував спільний відпочинок за кордоном за його рахунок, і що в розмовах з іншими жінками дізналася про аналогічні випадки сексуальних домагань ОСОБА_1 до інших співробітниць».
Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рівних частках понесені ним судові витрати у сумі 640,00 грн, тобто по 320,00 грн з кожної.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт повідомлення особисто відповідачами негативної інформації на Урядову телефонну «гарчу лінію» робочій групі Державної служби України з надзвичайних ситуацій, свідку ОСОБА_6 у розмові та показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтверджено широкі межі опосередкованого поширення зазначеної інформації серед колективу Попаснянського міськрайонного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій, мешканців м. Попасна Луганської області.
Повідомлення негативної інформації свідку ОСОБА_6 та повідомлення на Урядову телефонну «гарчу лінію», робочій групі Державної служби України з надзвичайних ситуацій є поширенням інформації в розумінні статті 277 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Поширена відповідачами інформація є негативною, оскільки стверджує про вчинення позивачем злочину, порушення принципів моралі; відповідачами не надано доказів на підтвердження достовірності цієї інформації; обраний позивачем спосіб спростування недостовірної інформації відповідає завданому порушенню.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині визнання інформації недостовірною, негативною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканність ділової репутації ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та зобов`язання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, листа на ім`я начальника Державної служби України з надзвичайних ситуацій та довести зміст листа на колективних зборах персоналу відділення забезпечення ДПРЧ-30 скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволення позову     ОСОБА_1 
Стягнуто з    ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір у розмірі по 1 232,00 грн кожній.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що у відповідачів  були підстави для звернення з заявою, вони не мали наміру  принизити  честь, гідність та ділову репутацію позивача. Звернення відповідачів до Урядової «гарячої лінії» (органу виконавчої влади) та викладення ними фактів під час перевірки не може вважатися поширенням відомостей, які порочать ділову репутацію позивача.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції не містить узагальнених доводів і заперечень осіб, які брали участь у справі, що свідчить про поверхневе ставлення до розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції не врахував, що висновки доповідної записки базуються виключно на поясненнях відповідачів, будь-яких даних на підтвердження цих пояснень робочій групі не надано. Доповідна записка носить рекомендаційний характер, не є нормативним актом, який тягне за собою наслідки для позивача, отже, не є предметом оскарження.
Суд апеляційної інстанції не перевірив доводи представника позивача, викладені у запереченнях на апеляційну скаргу, та помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що 16 березня 2017 року на Урядову «гарячу лінію» 1545 надійшло звернення № ГО 667370 від ОСОБА_2 . наступного змісту: «Заявниця звертається зі скаргою на начальника відділу Попаснянського ПМРВ 30-ї державної пожежної рятувальної частини м. Попасна ГУ ДСНС у Луганській області - ОСОБА_1 . Повідомляє, що під час влаштування на роботу три місяці тому від заявниці було прийнято дві заяви про влаштування на роботу та про звільнення (заявниця вважає це неправомірним, проте без заяви про звільнення на роботу не приймали). Зауважує, що пізніше з боку ОСОБА_1 почались неприємні натяки інтимного характеру та, коли начальник відділу отримав від заявниці відмову, останній видав наказ про звільнення заявниці (підписав заяву, яку було написано на звільнення при першочерговому влаштуванні на роботу). Зауважує, що звільнення було неправомірним, заявниця наказу не підписувала. Наголошує, що 14 березня 2017 р. викликала працівників поліції, проте, по приїзді працівників поліції Шушулков повідомив, що наказ на звільнення було надано помилково та порвав документ при працівниках поліції. Наголошує, що наступного дня на заявницю було неправомірно складено рапорт про порушення, таким чином ОСОБА_1 намагається звільнити заявницю по статті. Наразі на заявницю відбувається тиск з боку начальника відділу, погрози звільнення через особисту неприязнь. Прохання заявниці провести перевірку щодо правомірності дій ОСОБА_1 , у разі виявлення порушень трудового законодавства вжити по відношенню до ОСОБА_1 відповідних заходів».
17 березня 2017 року на Урядову «гарячу лінію» 1545 надійшло звернення                            № ЛА-667824 від ОСОБА_3 . наступного змісту: «Заявниця діловод Державної пожежної рятувальної частини № 30 ГУ ДНС України у Луганській області звертається зі скаргою на керівника, ОСОБА_1 - начальника Попаснянського міськрайонного відділу ГУ ДСНС України у Луганській області. Повідомляє, що при прийомі на роботу її зобов`язали подати і заяву на звільнення.14 березня 2017 року ОСОБА_1 планував незаконне звільнення на підставі вказаної заяви у зв`язку з особистою неприязню. З даного приводу заявниця 14 березня 2017 року викликала поліцію, заяву на звільнення ОСОБА_3 забрав та повідомив, що це був помилковий наказ, натомість після від`їзду поліції виніс догану та погрожував звільненням за статтею. Прохання провести перевірку по факту неправомірних дій ОСОБА_1 та вжити відповідних заходів реагування».
Урядова «гаряча лінія» (Національна система опрацювання звернень до органів виконавчої влади) - це центр спілкування Уряду з громадянами, що дозволяє їм оперативно отримувати інформацію від органів виконавчої влади. Усі дзвінки приймають фахівці Урядового контактного центру та надсилають їх органам виконавчої влади відповідно до компетенції, які розглядають звернення та надають відповіді заявникам.
У зв`язку з зазначеними вище зверненнями, робочою групою ДСНС, створеною відповідно до наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 20 березня 2017 року № 161, компетентним органом, у період з 26 до 03 квітня 2017 року здійснено перевірку дотримання дисципліни і законності особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів під час виконання ними службових обов`язків. 
У доповідній записці начальника відділу власної безпеки та протидії корупції Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 18 квітня 2017 року, складеної за результатами перевірки звернень співробітників ДПРЧ-30 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на Урядову телефонну «гарячу лінію» щодо можливих зловживань начальника Попаснянського міськрайонного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій ОСОБА_1 , проведеної робочою групою Державної служби України з надзвичайних ситуацій, зазначено, що полковником служби цивільного захисту ОСОБА_1 , начальником Попаснянського міськрайонного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області допущено випадки неетичної поведінки до підлеглих у виді пропозицій інтимного характеру;
лейтенантом служби цивільного захисту ОСОБА_7 , заступником начальника ДПРЧ-30 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, та ОСОБА_6 , начальником відділення забезпечення ДПРЧ-30 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області порушено службову та трудову дисципліну відповідно, вимоги законодавства з питань діяльності органів і підрозділів цивільного захисту та положень Кодексу законів про працю України (далі  - КЗпП України), що призвело до підготовки та виданні актів, документів і матеріалів, які суперечать нормам чинного законодавства. 
У матеріалах перевірки фактів, викладених у зверненнях, міститься акт про відмову від надання письмового пояснення від 19 квітня 2017 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився надавати письмові пояснення за фактами, викладеним у зверненнях співробітників ДПРЧ-30 Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на Урядову телефонну «гарячу лінію» щодо можливих зловживань.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтями 297, 299 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції про визнання інформації недостовірною, негативною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканність ділової репутації ОСОБА_1 , поширену ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та зобов`язання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію шляхом направлення листа до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, листа на ім`я начальника Державної служби України з надзвичайних ситуацій та довести зміст листа на колективних зборах персоналу відділення забезпечення ДПРЧ-30, суд апеляційної інстанції правильно вважав, що обставини справи свідчать про те, що у відповідачів  були підстави для звернення з заявою, вони не мали наміру  принизити  честь, гідність та ділову репутацію позивача. Звернення відповідачів до Урядової «гарячої лінії» (органу виконавчої влади) та викладення ними фактів під час перевірки не може вважатися поширенням відомостей, які порочать ділову репутацію позивача.
Отже, в даному випадку мала місце реалізація відповідачами  конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, тому відсутні підстави для спростування інформації, яка викладена ними у зверненні на Урядову телефонну «гарячу лінію» та робочій групі Державної служби України з надзвичайних ситуацій.
Перевірка звернень співробітників ДПРЧ-30 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на Урядову телефонну «гарячу лінію» щодо можливих зловживань начальника Попаснянського міськрайонного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області ОСОБА_1 проводилася компетентним органом, за результатами службової перевірки комісією надано оцінку фактам, викладеним у зверненнях. 
Посилання на те, що ОСОБА_3 особисто повідомила негативну інформацію на Урядову телефонну «гарячу лінію» не відповідає матеріалам справи, а саме, змісту інформації, яка зазначена у її зверненні 17 березня 2017 року на Урядову «гарячу лінію» та викладена вище. 
Посилаючись на те, що факт повідомлення відповідачами негативної інформації свідку ОСОБА_6 у розмові підтверджено показаннями ОСОБА_6 , суд першої інстанції не звернув уваги, що згідно з показаннями свідка ОСОБА_6 , які зафіксовані звукозаписувальним технічним записом під час розгляду справи в суді першої інстанції, свідок зазначила, що 12 березня 2017 року після конфлікту, перебуваючи разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вона почула від них, що ОСОБА_1 хоче їх звільнити, оскільки вони йому відмовили у сексуальних домаганнях. Після приїзду комісії та опитування з`ясувалося, що ОСОБА_1 звинувачують в домаганні до відповідачів. Ця інформація поширилася серед всіх працівників ДПРЧ-30 та мешканців м. Попасна Луганської області. На цей час також є зауваження до роботи відповідачів, але вона утримуються від їх висловлення, оскільки боїться спіткати долю ОСОБА_1 На запитання представника відповідачів свідок пояснила, що слова «сексуального» не було сказано відповідачами. Є такі слова, які всі розуміють.
Зазначаючи в рішенні про те, що викладена відповідачами інформація формально містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 154 Кримінального кодексу України, та органом, уповноваженим на перевірку таких заяв, є орган поліції, однак, звернення ОСОБА_2 до поліції стосувалося порушення її трудових прав, суд першої інстанції не надав належної оцінки зверненню ОСОБА_2 до поліції та наданим нею поясненням. 
Так, у висновку Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21 березня 2017 року зазначено, що 14 березня 2017 року до чергової частини Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що їй потрібна допомога поліції. 
Під час розгляду звернення від ОСОБА_2 старшим уповноваженим  Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області капітаном поліції ОСОБА_14 відбиралися пояснення, в яких ОСОБА_2 зазначала про те, що ОСОБА_1 неодноразово пропонував їй, натякав на вступ з ним у статевий зв`язок, на що вона постійно відмовляла і робила зауваження. 10 березня 2017 року після чергової відмови ОСОБА_1 повідомив, що звільнить її на підставі заяви, наданої при прийнятті на роботу, вигадав видуманий факт про те, що вона не виконує свої функціональні обов`язки.
Отже, під час надання пояснень, ОСОБА_2 зазначала про відомості, які потім повідомляла під час звернення 17 березня 2017 року на Урядову «гарячу лінію» з метою реалізації конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, та захисту своїх прав.
У висновку Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21 березня 2017 року зазначено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, враховуючи те, що дані відносини регулюються цивільно-трудовим законодавством, будь-яких ознак вчинення кримінального правопорушення не вбачається.
Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 вживала заходів для захисту своїх прав - вона зверталася до поліції й цим органом надана оцінка звернення. 
Суд касаційної інстанції вважає, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції правильно застосовано закон, який підлягав до застосування, тому підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції немає.
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
Оскільки суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу  ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то стягнув з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1 232,00 грн кожній, сплачений при поданні апеляційної скарги, відповідно до статті 88 ЦПК України 2004 року
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року в частині стягнення судового збору, слід поновити виконання рішення суду апеляційної інстанції в цій частині.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін. 
Поновити виконання рішення Апеляційного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року в частині стягнення судового збору.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв 
 
                                                                                                            Є. В. Петров
 
                                                                                                            В. М. Сімоненко