Постанова
Іменем України
 
            07 жовтня 2019 року
м. Київ
            справа №225/386/15-ц
            провадження №61-31710св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В., Лідовця Р. А., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач -  Державне підприємство «Торецьквугілля»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства ««Торецьквугілля» на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 червня 2015 року  у складі судді Андреєва В. В., та ухвалу Апеляційного суду  Донецької області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів:  Біляєвої О. М., Кішкіної І. В., Папоян В. В.,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2015 року   ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Дзержинськвугілля» (далі -                                          ДП «Дзержинськвугілля»)  про стягнення недоотриманої заробітної плати.
Позов мотивовано тим, що з 21 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року позивач перебував у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Торецька»  підземним гірничим майстром з повним робочим днем на підземній роботі.
16 квітня 2014 року його було звільнено з роботи на підставі пункту                       2 частини першої  статті 40 КЗпП України, оскільки за станом здоров`я  він не зміг виконувати трудові обов`язки. Після звільнення йому стало відомо, що відповідач неправильно нараховував і виплачував заробітну плату, що призвело до порушення його прав.
У добровільному порядку відповідач відмовився відшкодовувати розмір недоотриманої заробітної плати.
З огляду на викладене та з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 просив суд стягнути з ДП «Дзержинськвугілля», ВП «Шахта «Торецька», недоотриману заробітну плату в сумі 125 843,46 грн.
Короткий зміст рішення  суду першої інстанції
Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 05 червня 2015 року позовні вимоги  ОСОБА_1   задоволено частково. 
Стягнуто з ДП «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 недоотриману під час роботи з 21 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року заробітну плату у розмірі 115 292 грн 59 коп.  Стягнуто з                                   ДП «Дзержинськвугілля» на користь держави судовий збір в сумі                             1 152 грн 92 коп.  В іншій частині відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що при нарахуванні заробітної плати позивачу, відповідач встановив тарифні ставки з мінімальної заробітної плати, яка була меншою від мінімальної заробітної плати встановленої законом.  Таким чином, відповідачем були порушені вимоги трудового законодавства, зокрема статті 6, 11 Закону України «Про оплату праці», статтю 97 КЗпП України. При формуванні заробітної плати позивача, відповідачем не порушено встановлених статтею 3 Закону України  «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальних гарантій в оплаті праці.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу    ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 відхилено. Апеляційну скаргу ДП «Торецьквугілля» відхилено. Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 червня 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку, що при нарахуванні заробітної плати позивачу на підприємстві було встановлено тарифні ставки (оклади), розмір яких був меншим від встановлених законом, що призвело до неправильного нарахування заробітної плати. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2017 року ДП «Торецьквугілля» подало касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                          № 225/386/15-ц з  Дзержинського міського суду Донецької області.
Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу,
передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
29 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
12 червня 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано судді-доповідачеві.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що скаржник не погоджується з рішеннями суддів, вважає, що суди не в повному обсязі з`ясували усі обставини по справі, які мають суттєве значення для прийняття обгрунтованого та законного рішення.  Вважає, що на  ВП «Шахта «Торецька» ДП Торецьквугілля» протягом роботи ОСОБА_1 , завжди виконувались умови колективного договору, Генеральної, Галузевої та регіональної угоди та Закону України про престижність праці шахтарів щодо застосування мінімальних гарантій в оплаті праці та виконувались гарантії пункту 9.4.6. Галузевої угоди: «Роботодавець гарантує мінімальний рівень зарплати працівників при виконанні норм праці (часу) в розмірі присвоєної тарифної ставки (окладу), але не нижче мінімальних гарантій з оплати праці». 
          Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з 21 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем на підземній роботі, та наказом від 16 квітня          2014 року був звільнений з роботи згідно пункту  2 частини першої  статті      40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою. 
Судами встановлено, що виникла заборгованість із виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи позивача з 21 травня 2005 року по               16 квітня 2014 року у розмірі 115 292,59 грн (98 131,24+10 055,98+7 105,37).
Тарифна ставка позивача перевищує законодавчо встановлений рівень мінімальної заробітної плати, тому суди не погодились із застосуванням коефіцієнту 1,3 у період з вересня 2008 року по квітень 2014 року, який має становити 1,2. Таким чином, сума заборгованості за окладом                 ОСОБА_1 , яка вираховувалась шляхом складення недорахованих сум щомісячно, складає 98 131,24 грн.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року перебував у трудових відносинах з ДП «Дзержинськвугілля», де працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Торецька»  підземним гірничим майстром.
 
16 квітня 2014 року  позивача звільнено  на підставі пункту  2 частини першої  статті  40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров`я. 
 
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, Генеральною, Галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.
 
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про оплату праці» на підприємствах і організаціях, які знаходяться на госпрозрахунку і отримують дотації з бюджету, організація оплати праці здійснюється відповідно до статті               15 цього Закону, але в межах визначених для них у встановленому порядку сум дотацій та власних доходів з урахуванням умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Працівнику має бути встановлено тарифну ставку чи оклад. При цьому враховуються норми статті 3 Закону, згідно з якою при виконанні норми праці (обсягу робіт) некваліфікованим працівником основна заробітна плата не може бути нижче, ніж мінімальна заробітна плата, та статті 6 Закону, якою встановлено, що на підприємствах організація оплати праці має здійснюватися з урахуванням міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів тарифних ставок (окладів).
Відповідно до статті 96 КЗпП України основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).
Згідно зі статтею 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, Генеральною та Галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Галузева угода - це нормативний документ, яким встановлюється основні норми, принципи та взаємні зобов`язання сторін стосовно регулювання на галузевому рівні соціально-економічних та трудових відносин у галузі згідно із законодавством, додаткові соціально-економічні гарантії та трудові пільги. Вона укладена з метою посилення соціального захисту працівників галузі і включає зобов`язання сторін, які спрямовані на створення умов для підвищення ефективності роботи підприємств, реалізації на цій основі професійних, трудових і соціально-економічних гарантій трудящих і трудових колективів (пункт 1.1 Галузевої угоди).
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Галузевої угоди, дія такої поширюється на всіх працівників, прийнятих на умовах найму на підприємства, в організації та установи (далі - підприємства), які входять до сфери управління Мінпаливенерго, та на працівників профспілкових органів і підвідомчих їм організацій в частині пільг і гарантій, визначених угодою, а також оплати праці робітників та службовців за загальними наскрізними професіями (посадами). Положення угоди діють безпосередньо і поширюються на всіх суб`єктів, які перебувають у сфері дії кожної із Сторін, які підписали цю угоду. Норми, положення та умови (далі - норми) Галузевої угоди діють безпосередньо і є обов`язковими для сторін та для застосування під час ведення колективних переговорів на виробничому рівні як мінімальні гарантії.
Підпунктом 9.4.1 Галузевої угоди передбачено, що умови оплати праці, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення, розміри тарифних ставок і посадових окладів працівників підприємств і організацій, включаючи працівників загальних (наскрізних) професій та посад, їхніх структурних підрозділів, що виконують роботи, які відповідають основній діяльності підприємств вугільної галузі та шахтного будівництва, визначаються додатком до розділу 9 угоди (далі - додаток), чинним законодавством і впроваджуються в порядку та терміни, встановлені законодавством, під контролем Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, яке забезпечує реалізацію державної політики щодо оплати праці та соціального захисту працівників вугільної промисловості.
Тарифні сітки (схеми посадових окладів) на підприємствах формуються на основі тарифних ставок робітників першого розряду, які встановлюються в розмірах, що перевищують законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), визначених у таблицях додатків до Умов оплати праці (додаток), якими враховані міжгалузеві, міжкваліфікаційні та міжпосадові співвідношення в оплаті праці. Тарифні ставки (оклади, посадові оклади) розраховуються шляхом множення мінімальної годинної тарифної ставки (мінімального місячного окладу), розрахованої згідно з підпунктом 9.4.2 цієї угоди, на коефіцієнти співвідношень розмірів годинних тарифних ставок (окладів) робітників і посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців, передбачених додатком. При цьому мінімальними гарантіями в оплаті праці, обов`язковими для всіх підприємств галузі, які знаходяться у сфері дії Угоди, є розмір тарифної ставки (мінімального окладу) робітників першого розряду, що розраховується із встановленого розміру мінімальної годинної тарифної ставки, яка розраховується із законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати, збільшеної на коефіцієнти: 3,234 - на підземних роботах; 1,514 - на роботах на поверхні шахт.
Згідно із підпунктом 9.4.2 угоди перегляд діючих і введення нових тарифних ставок (окладів), посадових окладів працівників підприємств проводиться самостійно в порядку та терміни, встановлені діючою на підприємстві системою оплати праці, з дотриманням соціальних норм і гарантій, передбачених діючим законодавством та цією угодою.
Тарифні ставки розраховуються шляхом множення мінімальної годинної тарифної ставки (мінімального місячного окладу), розрахованої згідно з підпунктом 9.4.2 цієї угоди, на коефіцієнт співвідношень розмірів годинних тарифних ставок робітників і посадових окладів керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців, передбачених додатком.
Розмір тарифних ставок з урахуванням змін щодо мінімальної заробітної плати Міністерством вугільної промисловості України зазначені в таблиці 1 додатку 1 до умов оплати праці розміри тарифних ставок, розрахованих виходячи з мінімальної заробітної плати на місяць, встановленої Законом України «Про державний бюджет України».
Водночас у таблиці 1 додатку 1 до умов оплати праці, визначено, що коефіцієнти співвідношень розмірів годинних тарифних ставок робітників за професією «Майстер гірничий дільниці з видобування вугілля» становлять мінімальний 3,92, максимальний 4,32, який, крім галузевих, регіональних коефіцієнтів та коефіцієнта престижності шахтарської праці, ще враховує міжрозрядний коефіцієнт. Зазначені розміри тарифної ставки майстра гірничого встановлені та нараховані Міністерством вугільної промисловості України і доведені до керівництва підприємств вугільної промисловості у вигляді збірників «Розміри тарифних ставок (посадових окладів), розрахованих виходячи з мінімальної заробітної плати». Після отримання розмірів тарифних ставок підприємство відповідача нараховує заробітну плату, виходячи з цих тарифних ставок.
У разі зміни мінімальної заробітної плати, яка передбачена законодавством, підприємство переходить на іншу мінімальну заробітну плату і нарахування проводяться тільки після затвердження Міністерством вугільної промисловості України відповідного розміру годинної тарифної ставки.
Суди встановили, що на порушення вищенаведених норм права у період з   21 травня 2005 року по 16 квітня 2014 року відокремлений підрозділ «Шахта «Торецька» Державного підприємства «Торецьквугілля» для оплати праці ОСОБА_1 застосовував розмір тарифних ставок нижче від норм, визначених Генеральною та Галузевою угодами. При нарахуванні заробітної плати, позивачу на підприємстві було встановлено тарифні ставки (оклади), розмір яких був меншим від встановлених законом, що призвело до неправильного нарахування заробітної плати.
 
Встановлені судом обставини підтверджуються як розрахунком відповідача, що був досліджений судом першої інстанції, так і змістом поданої підприємством апеляційної скарги (ас. 55-60, 96-105 т. 1).
Відповідно до статті 3 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» тарифна сітка (схема посадових окладів) шахтарів формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду, яка перевищує законодавчо встановлений рівень мінімальної заробітної плати на величину не менш як на 30 відсотків.
Оскільки, встановлений Галузевою угодою коефіцієнт співвідношень розмірів тарифних ставок на підземних роботах вищий ніж рівень необхідного збільшення мінімальної заробітної плати відповідно до вимог наведеної норми права, то на підприємстві вимоги зазначеного Закону виконуються. Таким чином, посилання позивача на те, що відповідач зобов`язаний був застосовувати передбачений коефіцієнт 1,3 незалежно від коефіцієнтів, встановлених Галузевою угодою, не ґрунтуються на вимогах закону.
З огляду на викладене, касаційна скарга не містить доводів на спростування висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються із матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами попередніх інстанцій не було порушено норм процесуального законодавства та правильно застосовано норми матеріального права.
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  Державного підприємства ««Торецьквугілля» залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 05 червня    2015 року  та ухвалу Апеляційного суду  Донецької області від 11 травня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                              І. А. Воробйова 
 
                                                                                                                     Ю. В. Черняк
 
                                                                                                                     Р. А. Лідовець