ПОСТАНОВА
Іменем України

22 жовтня 2019 року 
Київ

справа №0240/3731/18-а
адміністративне провадження №К/9901/14514/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Губської  О.А.,  Соколова В.М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №0240/3731/18-а
за позовом розпорядника майна, керівника приватного підприємства "Гурівецьке" ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення
за касаційною скаргою Міністерства юстиції України
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Полотнянка Ю.П., суддів Драчук     Т.О., Загороднюка А.Г.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
У жовтні 2018 року розпорядник майна, керівник приватного підприємства «Гурівецьке» ОСОБА_1 (надалі - позивач, розпорядник майна ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 18 вересня 2018 року №3356/7 «Про відмову у задоволенні скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 14 серпня 2018 року з доповненнями від 06 вересня 2018 року».
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 30 травня 2018  року у справі №902/637/14 за клопотанням ініціюючого кредитора - ПВКП «Ятрань» припинено повноваження керівника Приватного підприємства «Гурівецьке» Кульбіди О.П., виконання обов`язків керівника ПП «Гурівецьке» покладено на розпорядника майна ОСОБА_1. Запис щодо зміни керівника ПП "Гурівецьке" внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В подальшому, внаслідок протиправних дій державного реєстратора внесено зміни щодо керівника ПП "Гурівецьке" з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 . Не погоджуючись з такими діями державного реєстратора, позивач звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України. На підставі наказу Міністерства юстиції України від 18 вересня 2018 року №3356/7 відмовлено в задоволенні скарги позивача, посилаючись на пункт 4 частини 8 статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у зв`язку із наявною інформацією про судове провадження, у зв`язку із спором з такого самого предмета.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року відмовлено у задоволенні позову. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючи наказ від 18 вересня 2018 року № 3356/7 «Про відмову у задоволенні скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 14 серпня 2018 року з доповненням від 06 вересня 2018 року» Міністерство юстиції України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом, оскільки скарга позивача від 14 серпня 2018 року та адміністративна справа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/13502/18 пов`язані між собою спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року апеляційну скаргу розпорядника майна, керівника приватного підприємства «Гурівецьке» ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 18 вересня 2018 року №3356/17 «Про відмову у задоволенні скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 14 серпня 2018 року з доповненнями від 06 вересня 2018 року».
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи адміністративний позов в повному обсязі, суд апеляційної інстанції зазначив те, що під час розгляду скарги позивача відповідачем порушено процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації, а саме вимог пункту 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  №       1128 від 25 грудня 2015 року та пункту 8 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №37/5 від 12 січня 2016 року,  у зв`язку з чим висновок по своїй формі та змісту не відповідає чинному законодавству, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу. Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що скарга позивача від 14 серпня 2018 року та адміністративна справа Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/13502/18 не пов`язані між собою, оскільки спір не пов`язаний між тими самими сторонами, так як у справі №826/13502/18 арбітражний керуючий ОСОБА_1 є третьою особою.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції.
20 травня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства юстиції України на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №0240/3731/18-а, у якій скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду скарги по суті Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації надано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі № 826/13502/18 щодо визнання протиправним та скасування запису від 27 липня 2018 року №11761070034000927 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведеного державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області "Центр реєстрації" Грицай І.В. щодо ПП«Гурівецьке», що є аналогічним питанню, порушеному у скарзі, що може мати наслідком скасування реєстраційних дій державного реєстратора. За таких обставин скаржник вважає, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.
28 травня 2019 року суддя Загороднюк Андрій Григорович заявив самовідвід щодо розгляду цієї касаційної скарги, який мотивований тим, що він брав участь у вирішенні адміністративної справи № 0240/3731/18-а в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою від 28 травня 2019 року заяву судді Загороднюка Андрія Григоровича про самовідвід задоволено. Відведено суддю Загороднюка Андрія Григоровича від участі у розгляді справи № 0240/3731/18-а.
31 травня 2019 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Єресько Л.О., судді Губська О.А., Соколов В.М.
Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2019 року відкрито касаційне провадження за скаргою Міністерства юстиції України на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №0240/3731/18-а за позовом розпорядника майна, керівника приватного підприємства "Гурівецьке" ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення.                                                                                                              
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько         Л.О. від 21 жовтня 2019 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду у попередньому судовому засіданні у відповідності до вимог частини 3 статті 340 КАС України.
Позиція інших учасників справи.
Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до       статті 338 КАС України      не перешкоджає касаційному перегляду справи. 
Установлені судами фактичні обставини справи.
На підставі ухвали Господарського суду Вінницької області від 12 червня 2014 року у справі № 902/637/14 порушено провадження у справі про банкрутство приватного підприємства «Гурівецьке».
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07 вересня 2017 року у справі №           902/637/14 призначено розпорядником майна приватного підприємства «Гурівецьке» арбітражного керуючого ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 71-74).
Згідно ухвали Господарського суду Вінницької області від 30 травня 2018 року у справі № 902/637/14 повноваження керівника приватного підприємства «Гурівецьке» покладено на розпорядника майна ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 8).
31 травня 2018 року зміни щодо призначення керівником приватного підприємства «Гурівецьке» ОСОБА_1 зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 93).
Одночасно, 30 травня 2018 року рішенням зборів власників приватного підприємства «Гурівецьке» призначено директором підприємства ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 20).
27 липня 2018 року вказані зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Грицай Наталею Володимирівною реєстраційний запис 11761070034000927 (т. 2 а.с. 39).
Не погоджуючись з вказаними змінами, 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав скаргу до Міністерства юстиції України про скасування реєстраційного запису №11761070034000927 від 27 липня 2018 року вчиненого Грицай Наталею Володимирівною щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах.
Комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 14 серпня 2018 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2018 року за № 26148-33-18, з доповненнями від 06 вересня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2018 року за № 28776-33-18 прийнято висновок про відмову у задоволенні скарги позивача, у зв`язку з наявністю інформації про судове провадження, у зв`язку із спором, зокрема, з того самого предмета.
На підставі висновку Комісії Міністерством юстиції України прийнято наказ від 18 вересня 2018 року № 3356/7 «Про відмову у задоволенні скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 14 серпня 2018 року з доповненням від 06 вересня 2018 року».
Не погоджуючись із вказаним наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Позиція Верховного Суду.
Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15 травня 2003 року  (далі - Закон № 755-IV).
Відповідно до частини 4 статті 17 Закону № 755-IV для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, крім змін до відомостей, передбачених частиною п`ятою цієї статті, подаються такі документи:
1) заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі;
2) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою;
3) реєстр осіб (громадян), які брали участь в засіданні уповноваженого органу управління юридичної особи, - у разі внесення змін до відомостей про громадські об`єднання, політичні партії;
5) відомості про керівні органи громадського формування (ім`я, дата народження керівника, членів інших керівних органів, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), посада, контактний номер телефону та інші засоби зв`язку) - у разі внесення змін до складу керівних органів;
6) документ, що підтверджує реєстрацію іноземної особи в країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), - у разі змін, пов`язаних із входженням до складу засновників юридичної особи іноземної юридичної особи;
7) документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону;
8) установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі;
9) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) передавального акта або розподільчого балансу - у разі внесення змін, пов`язаних із внесенням даних про юридичну особу, правонаступником якої є зареєстрована юридична особа;
10) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про вихід із складу засновників (учасників) та/або заява фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників), справжність підпису на якій нотаріально засвідчена, та/або договору, іншого документа про перехід чи передачу частки засновника (учасника) у статутному (складеному) капіталі (пайовому фонді) юридичної особи, та/або рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про примусове виключення із складу засновників (учасників) юридичної особи або ксерокопія свідоцтва про смерть фізичної особи, судове рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - у разі внесення змін, пов`язаних із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи;
11) заява про обрання юридичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість, та/або заява про включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій за формами, затвердженими відповідно до законодавства, - за бажанням заявника у разі внесення до установчих документів змін, які впливають на систему його оподаткування;
12) звіт про результати емісії акцій у випадку, передбаченому абзацами третім і четвертим пункту 48 частини другої статті 9 цього Закону;
13) звіт про оцінку майна у випадку, передбаченому абзацом сьомим пункту 48 частини другої статті 9 цього Закону.
Частиною 2 статті 25 Закону № 755-IV передбачено порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, який включає:
1) заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника);
2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі;
3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі;
4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру;
5) перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів;
6) перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації;
7) прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання;
8) проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру;
9) формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів;
10) видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі).
Виписка з Єдиного державного реєстру у паперовій формі надається з проставленням підпису та печатки державного реєстратора.
У відповідно до частини 1 статті 34 Закону № 755-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.
Міністерство юстиції України розглядає скарги: на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі судового рішення) (пункт 1 частини 2 статті 34 Закону № 755-IV).
За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про відмову в задоволенні скарги (пункт 1 частини 6 статті 34 Закону № 755-IV).
Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 34 Закону № 755-IV).
Так, постановою Кабінету Міністрів України №1128 від 25 грудня 2015 року затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (Порядок №1128), пунктом 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.
Тобто, законодавством визначено можливість розгляду відповідної скарги по суті з можливістю встановлення зі змісту останньої та доданих до неї документів факту порушення прав у результаті прийняття рішення державного реєстратора.
Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку №1128, розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд.
Згідно з пунктом 8 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує: 1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження; 2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах; 3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора); 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
Порядок створення, організаційні та процедурні засади діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), а також права та обов`язки її членів визначає Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджене Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2016 року № 37/5 (далі - Положення № 37/5).
Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.
Висновок комісії повинен містити такі відомості: дата, час та місце його складення; перелік осіб, присутніх на засіданні комісії; реквізити та суть скарги, розгляд якої здійснюється комісією; відомості про наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначені у скарзі, та інших обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги; окрема думка члена комісії у разі її наявності та оформлення у письмовому вигляді; узагальнюючий висновок щодо відповідності/невідповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішення, дії або бездіяльності суб`єкта оскарження, щодо задоволення кожної з вимог скаржника або відмови в їх задоволенні з відповідним обґрунтуванням та посиланням на норми законодавства; відомості про необхідність складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена частинами першою-п`ятою статті 166-11 та статтею 166-23 Кодексу України про адміністративні правопорушення; відомості про рішення/реєстраційні дії, що підлягають скасуванню, а також про дії, що підлягають вчиненню у зв`язку зі скасуванням рішення/реєстраційної дії або у зв`язку з визнанням оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, та про суб`єкта, що буде вчиняти такі дії (пункт 8 Положення № 37/5).
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила      статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.           
Згідно частини 4     статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначаються       статтею 242 КАС України       (в редакції чинній після 15.12.2017), відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення       закону       або застосування        закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування       закону, який підлягав застосуванню.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13 вересня 2018 року комісією з питань розгляду скарги у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги арбітражного керуючого ОСОБА_1. від 14 серпня 2018 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2018 року за № 26148-33-18, з доповненнями від 06 вересня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2018 року за № 28776-33-18, прийнято висновок про відмову у задоволенні скарги позивача, у зв`язку з наявністю інформації про судове провадження, у зв`язку із спором, зокрема, з того самого предмета.
Так, пунктом 4 частини 8 статті 34 Закону № 755-IV передбачено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, у разі наявності інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави.
Отже, з наведеного слідує що підставою для відмови у задоволенні скарги є наявність судового провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави, тобто за наявності усіх вказаних обставин.
Відповідно до частини 1 статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Однак, як слідує з матеріалів справи, предметом скарги ОСОБА_1 від 14 серпня 2018 року є скасування реєстраційних дій, вчинених державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області "Центр реєстрації" Грицай Наталії Володимирівни, а саме: внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах 27 липня 2018 року реєстраційний запис 11761070034000927; зміна керівника юридичної особи ПП "Гурівецьке".
Тоді як, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі № 826/13502/18 від 27 серпня 2018 року за позовом ОСОБА_6 до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» Грицай Наталії Володимирівни, третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору - приватного підприємства «Гурівецьке», арбітражного керуючого ОСОБА_1 про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації Грицай Наталії Володимирівни Київської філії комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах від 27 липня 2018 року № 11761070034000927 щодо зміни керівника юридичної особи.
За таких обставин Верховний Суд констатує, що скарга позивача від 14 серпня 2018 року та адміністративна справа Окружного адміністративного суду міста Києва №826/13502/18 не пов`язані між собою, оскільки спір не пов`язаний між тими самими сторонами, так як у справі №     826/13502/18 арбітражний керуючий ОСОБА_1 є третьою особою.
Колегія суддів звертає увагу, що нетотожність чи відсутність хоча б одного елементу (ті самі сторони, той самий предмет і ті самі підстави) виключає таку підставу для відмови у задоволенні скарги, що наведена у пункті 4 частини 8 статті 34 зазначеного вище Закону, а тому відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у задоволенні скарги.
Отже, наявність інформації про судове провадження, у зв`язку із спором, зокрема з такого самого предмета, яка була підставою для відмови позивачу у задоволенні скарги, не мала місце в даному випадку, а тому відповідачем необхідно було розглянути скаргу по суті з дотриманням Порядку №1128 та Положення №37/5.
За таких обставин, Верховний Суд вважає, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні.
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що судом апеляційної інстанцій надано належну правову оцінку доводам, наведеним під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у касаційній скарзі не зазначено.
За такого правового регулювання, предмета і підстави позову в даному адміністративному спорі, Верховний Суд встановив, що суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого та законного висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України    суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскарженого рішення суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до частини 3 статті 343 КАС України суд касаційної інстанції в попередньому    розгляді справи залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями     341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1.     Касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
2.    Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
О.А. Губська 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду