ПОСТАНОВА
Іменем України

22 листопада 2019 року 
Київ
справа №2а-2322/09/0870
адміністративне провадження №К/9901/42965/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Желєзного І.В.,  Чиркіна С.М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2017 у складі судді Нестеренко Л.О. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017 у складі колегії суддів: Гімона М.М. (головуючий), Чумака С.Ю., Юрко І.В. у справі №2а-2322/09/0870 за позовом Державної інспекції України з контролю за цінами до Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", за участю Прокуратури Запорізької області про стягнення економічних санкцій,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          Державна інспекція з контролю за цінами в Запорізькій області звернулась до суду з позовом до Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" (далі - ДП "Бердянський морський торговельний порт" про стягнення економічних санкцій в сумі 1454922,36 грн.
2.          06.04.2010 до суду надійшла заява Прокуратури Запорізької області (далі - Прокуратура) про    вступ у справу. 
3.          Ухвалою суду від 18.08.2015 замінено первинного позивача у справі - Державну інспекцію з контролю за цінами в Запорізькій області на її правонаступника - Державну інспекцію України з контролю за цінами (далі - Держцінінспекція).
4.          Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2015, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015, стягнуто з ДП "Бердянський морський торговельний порт" до Державного бюджету України суму необґрунтованої виручки у розмірі 484974,12 грн. та суму штрафу в розмірі 969948,24 грн.
5.          12.01.2016 та повторно 25.04.2017 Прокуратурою подано до суду першої інстанції заяву про видачу виконавчого листа.
6.          28.04.2017 за вказаними заявами Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №2а-2322/09/0870 (надалі - Виконавчий лист), в якому вказано строк пред`явлення до виконання до 25.12.2016.
7.          17.05.2017 Прокуратурою подано до суду першої інстанції заяву про поновлення строку для пред`явлення Виконавчого листа до виконання.
8.          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2017 заяву задоволено. Поновлено Прокуратурі строк для пред`явлення Виконавчого листа до виконання.
9.          Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2017 змінено, викладено абзац другий резолютивної частини в наступній редакції: "Поновити строк для пред`явлення Виконавчого листа до виконання на три місяці, починаючи з дати набрання ухвалою суду законної сили".
9.1.          Приймаючи оскаржувані судові рішення суди виходили з того, що зазначений строк заявником пропущений з поважних причин, оскільки розгляд справи проводився в апеляційній та касаційній інстанціях з наданням до них матеріалів адміністративної справи, що унеможливило видачу виконавчого документа до закінчення строку його пред`явлення до виконання, хоча Прокуратура своєчасно зверталася за його отриманням. Суд апеляційної інстанції, змінюючи судове рішення, послався на вимоги статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), якою встановлено тримісячний строк для пред`явлення до виконання виконавчих документів, за якими стягувачем виступає держава або державний орган. 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
10.          Відповідачем - ДП "Бердянський морський торговельний порт", подано касаційну скаргу на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні заяви Прокуратури про поновлення строку для пред`явлення Виконавчого листа до виконання відмовити. 
10.1.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, скаржник наголошує, що Прокуратура не виступала позивачем у справі, а була залучена судом до участі у справі вже після відкриття провадження у ній. Відтак, скаржник вважає, що Прокуратура не наділена статусом позивача (стягувача) і за її заявою судом першої інстанції не могло бути видано Виконавчий лист, а також вирішено питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання. Крім того, зазначає, що сумарно строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, враховуючи його поновлення судом на три місяці, склав близько 15 місяців, що значно перевищує розмір цього строку, визначений статтею 12 Закону №1404-VIII. 
11.          Інші учасники справи відзивів та письмових пояснень на касаційну скаргу до суду подали.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:
12.          Згідно з частиною 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень), за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.
13.          Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2010 Прокуратурою було подано до суду першої інстанції заяву про її вступ у справу з підстав, визначених статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-XII (далі - Закон №1789-XII, в редакції чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень).
14.          Відповідно до частин 1-3, 5 статті 36-1 Закону №1789-XII у відповідній редакції, представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Формами представництва є: звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб; участь у розгляді судами справ. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.
15.          Отже, на момент подання Прокуратурою відповідної заяви, чинне законодавство допускало здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді не лише у формі звернення до суду з позовом, але і шляхом її участі у розгляді справи судом на будь-якій стадії. 
16.          Тому, вступ Прокуратури у дану адміністративну справу означав здійснення нею у цій справі представництва інтересів держави, що слугувало підставою для видачі останній Виконавчого листа, як це передбачено нормою статті 258 КАС України у відповідній редакції. 
17.          Статтею 261 КАС України у відповідній редакції встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
18.          Законодавством не визначено певного переліку причин, які можуть визнаватись поважними при вирішенні питання щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Проте, в розумінні наведеної норми, поважними повинні вважатися лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними та не залежали від волевиявлення стягувача, а також були пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного пред`явлення його до виконання.
19.          Суди попередніх інстанцій встановили, що 11.01.2016, тобто відразу після набрання законної сили постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.09.2015, Прокуратура звернулась до суду першої інстанції із заявою про видачу їй виконавчого листа у справі. Проте, з незалежних від Прокуратури підстав, а саме у зв`язку із витребуванням та направленням матеріалів даної справи до Вищого адміністративного суду України, виконавчий лист за вказаною заявою видано не було.
20.          Крім того, одразу після повернення до суду першої інстанції матеріалів справи після їх розгляду Вищим адміністративним судом України, 25.04.2017 Прокуратура повторно звернулась до із заявою про видачу їй виконавчого листа у справі. На підставі цієї заяви, 28.04.2017 Прокуратурі було видано Виконавчий лист, строк пред`явлення якого до виконання на момент видачі вже був пропущений. 
21.          Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що Прокуратура добросовісно користувалась наданими їй процесуальними правами і Прокуратурою вжито усіх залежних від неї заходів з метою своєчасного отримання Виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. 
22.          За змістом пункту 2 частини 1 статті 17 Закону №1404-VIII, на норми якої посилається скаржник, представниками у виконавчому провадженні не можуть бути прокурори, крім випадків, коли вони діють як законні представники або уповноважені особи відповідного органу, що є стороною виконавчого провадження.
23.          Таким чином, попри відсутність у Прокуратури статусу стягувача у виконавчому провадженні, враховуючи те, що в межах спірних правовідносин останньою здійснювалось представництво інтересів держави в особі Держцінінспекції в суді та те, що Виконавчий лист видавався за її заявою, Прокуратурі було надано право вчиняти від імені стягувача процесуальні дії, в тому числі, звертатись до суду першої інстанції із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення   Виконавчого листа до виконання.
24.          Отже, суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень не допустили порушень норм процесуального права і доводи касаційної скарги цього не спростовують.
25.          За приписами частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
26.          З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 344, 349, 355-356, 359 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
27.          Касаційну скаргу Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт" залишити без задоволення. 
28.          Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.06.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2017 у справі №2а-2322/09/0870 за позовом Державної інспекції України з контролю за цінами до Державного підприємства "Бердянський морський торговельний порт", за участю Прокуратури Запорізької області про стягнення економічних санкцій - залишити без змін.
29.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя                                                                                           Шарапа В.М.

Судді                                                                                                              Желєзний І.В.

                                                                                                                        Чиркін С.М.