Постанова 
Іменем України 
26 вересня 2019 р.
м. Київ
 
Справа №738/123/18
Провадження № 51-1193 км 19
 
Верховний Суд  колегією суддів Другої судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
секретаря 
судового засідання ОСОБА_4 ,
 
за участю:
прокурора                 ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06  грудня 2018 року та захисника ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017270170000540, за обвинуваченням
 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Березна, Менського району, Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 23 листопада 2016 року вироком Менського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, покарання відбуте 10.03.2017 року,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 315 КК України.
 
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018  року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 315 КК України із застосуванням ст.  69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
                                                             
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
                                                                                                       
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року вищевказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
 
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він              20 серпня 2017 року, приблизно о 17 год., перебуваючи в приміщенні гаража по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітнім, шляхом умовляння та обіцянки надати пограти мобільним телефоном, схилив останнього до вживання наркотичного засобу -  каннабісу, шляхом паління через саморобний пристрій, виготовлений з двох частин полімерних пляшок.
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_7 внаслідок м`якості та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, оскільки вважає відсутніми підстави для  застосуванням  ст. 69 КК України. Крім того, прокурор зазначає, що апеляційний суд ухвалив рішення, яке не відповідає положенням ст. 419 КПК України. 
 
Захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та просить його пом`якшити із застосуванням ст. 69 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України підзахисного звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Стверджує, що зазначений вирок щодо ОСОБА_7 є необґрунтованим, недостатньо вмотивованим, занадто суворим і ухвалений з недодержанням принципу справедливості. Зазначає, що суди не в повній мірі врахували пом`якшуючі покарання обставини.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор ОСОБА_5 заперечуючи проти задоволення скарги захисника, вважає касаційну скаргу прокурора обґрунтованою і просить її задовольнити.
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку. 
 
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 315 КК України у касаційних скаргах прокурора та захисника не оспорюються. 
 
Доводи прокурора про безпідставне призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, що призвело до м`якості призначеного покарання та доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 про суворість покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.
 
За змістом касаційної скарги, прокурор не погоджується з призначеним засудженим ОСОБА_7 покаранням та зазначає про недотримання апеляційним судом визначених законом положень, які стосуються призначення покарання.
 
Так, відповідно до вимогстатей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
 
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема справа «Довженко проти України» від 12 січня 2012 року) зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вказані вимоги закону  судом дотримано. 
 
За змістом ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. 
 
У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у  своєму рішення зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
 
Як видно із вироку, призначаючи  ОСОБА_7  покарання за ч. 2 ст. 315 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, під час попереднього відбування покарання у виді громадських робіт зарекомендував себе позитивно, після смерті матері проживає з бабусею, яка була його опікуном до повноліття та молодшою сестрою, і обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, його молодий вік та відшкодування шкоди, і обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину,  суд прийшов до висновку про те, що сукупність усіх наведених обставин істотно знижує ступінь суспільної небезпечності вчиненого та дає підстави для призначення покарання за ч. 2 ст. 315 КК України із застосуванням ст. 69 КК України. 
 
Колегія суддів приходить до висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанції при визначенні розміру та виду покарання в повній мірі враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженогоОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України є необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів, і буде відповідати цілям та меті його призначення. 
 
Переконливих доводів про необхідність збільшення розміру покарання у касаційній скарзі сторони обвинувачення не наведено, а всі обставини, на які він посилається вже були враховані при обранні заходу примусу засудженому, в зв`язку з чим вважати його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, колегія суддів підстав не вбачає. 
 
З цих же підстав доводи захисника  ОСОБА_6 щодо пом`якшення його підзахисному покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, не заслуговують на увагу .
 
Так, у касаційній скарзі захисника не наведено таких обставин та даних про особу ОСОБА_7 , які б не були враховані при призначенні останньому покарання і свідчили про можливість призначення йому більш м`якого покарання та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, а тому колегія суддів вважає, що підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання відсутні.
 
Апеляційний суд, переглядаючи справу в апеляційному порядку, відповідно до вимог   ст. 419 КПК України, ретельно перевірив доводи апеляційних скарг прокурора щодо м`якості призначеного  ОСОБА_7  покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість і обґрунтовано залишив їх без задоволення. 
 
Постановлена за результатами розгляду апеляцій сторони обвинувачення та захисту ухвала апеляційного суду,  відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
 
Тому, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що призначене   ОСОБА_7  покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.  
 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни або скасування судового рішення, не встановлено.
 
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України, Суд
 
у х в а л и в:
 
Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 06 грудня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора і захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
 
Постанова Верховного Суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                                  ОСОБА_3