Постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 612/843/15-к
провадження № 51-2948 км 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні спільну уточнену касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2018 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року щодо                    ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                                               №12015220380001631, за обвинуваченням
ОСОБА_9 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у с. Лукашівка Близнюківського району Харківської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Близнюківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2018 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК та призначено покарання за ч. 2 ст. 125 КК у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково і стягнуто з                 ОСОБА_9 розмір матеріальної шкоди 6 411 (шість тисяч чотириста одинадцять) грн. 69 копійок., моральної шкоди – 5000 (п`ять тисяч) грн. на її користь, а всього стягнуто 11 411 (одинадцять тисяч чотириста одинадцять) гривень 69 копійок.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирався.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_6 на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2018 року щодо              ОСОБА_9 залишена без задоволення.
Згідно з вироком Близнюківського районного суду Харківської області             від 12 лютого 2018 року ОСОБА_9 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 11 липня 2015 року в період часу з 1 год. до 2 год. 30 хв., заподіяла умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , нанісши декілька ударів кулаком в обличчя, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_6 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У спільній уточненій касаційній скарзі потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 ставиться питання про скасування вироку Близнюківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2018 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, на думку потерпілої та її представника, невірно кваліфіковано діяння, вчинене ОСОБА_9 , її дії необхідно кваліфікувати за іншою більш тяжкою нормою кримінального закону.
Представник потерпілої та потерпіла вважають, що судом першої інстанції в порушення вимог КПК у вироку не встановлено мотив та мету злочину, а судом апеляційної інстанції зазначений факт залишено без уваги та відмовлено у клопотанні про проведення судового слідства.
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанції, просить звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності та зазначає, що з дня вчинення злочину  ОСОБА_9 і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_10 вважав касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 необґрунтованою та просив відмовити у її задоволенні, касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, просив задовольнити частково.
Мотиви Суду
Згідно ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.
Положеннями ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 
1)        істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
 2)       неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
 3)       невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 24 грудня 2015 року до Близнюківського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , яка обвинувачується за ч. 2 ст. 125 КК. 
15 грудня 2015 року представник потерпілої ОСОБА_7 звернувся до слідчого СВ Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_11 з клопотанням про внесення до ЄДРДР відомостей про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, ч. 1 ст. 187 КК та про проведення судової – товарознавчої експертизи. 16 грудня 2015 слідчим ОСОБА_11 винесена постанова про відмову в задоволенні клопотання представника потерпілої та зазначено, що постанова може бути оскаржена до  слідчого судді протягом 10 днів з дня отримання. Представник потерпілої не оскаржив зазначену постанову слідчого.
За клопотанням представника потерпілої ОСОБА_7 на стадії судового розгляду суд першої інстанції призначив додаткову комісійну судово-медичну експертизу, за результатами якої органом досудового розслідування складено новий обвинувальний акт від 9 січня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК. 
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи потерпілої ОСОБА_6 , порушуючи вимоги ст. 404 КПК, формально розглянув апеляційну скаргу та, погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, констатував, що дії ОСОБА_9 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 125 КК.
Апеляційний суд зосередився виключно на висновках, викладених у вироку, обґрунтованих мотивів залишення апеляції без задоволення в ухвалі не навів, а обмежився формулюванням про правильність встановлення фактичних обставин справи, які наведені у вироку суду першої інстанції.
Доводи щодо зміни кваліфікації дій засудженої, як на цьому наполягав представник потерпілої, апеляційний суд належним чином не перевірив, мотивів залишення апеляції без задоволення не вказав.
Доводи спільної уточненої касаційної скарги потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність ґрунтуються на вимогах закону.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку, та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.
Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції при перегляді вироку в апеляційному порядку не дотримався, тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості перевірити касаційні доводи потерпілої та її представника.
Наведене є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило апеляційному суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Доводи прокурора ОСОБА_8 щодо звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання підлягають перевірці в ході апеляційного розгляду кримінального провадження.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК.
Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до класифікації злочинів, передбачених ст. 12 КК, злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості та санкцією цієї статті передбачено покарання, в тому числі, у виді обмеження волі на строк до двох років.
ОСОБА_9 засуджена за ч. 2 ст. 125 КК та їй призначено покарання        за ч. 2 ст. 125 КК у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
Відповідно до ст. 532 КПК вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, тобто вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2018 року набрав законної сили 14 березня 2019 року.
З дня вчинення ОСОБА_9 злочину - 11 липня 2015 року і до дня набрання вироком законної сили - 14 березня 2019 року минуло більш, ніж 3 роки.
У зв`язку з цим колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 , касаційна скарга прокурора підлягають задоволенню частково.
На думку колегії суддів, порушення судом апеляційної інстанції вимог КПК  ставить під сумнів законність ухваленого рішення, тому є такими, що не відповідають вимогам закону, а ухвалу апеляційного суду не можна вважати законною та обґрунтованою, вона підлягає скасуванню на підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК та у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК, а кримінальне провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді необхідно усунути зазначені порушення, перевірити усі доводи апеляційних скарг та залежно від встановленого, постановити законне і обґрунтоване рішення з викладенням в ньому аналізу доказів і ґрунтовних мотивів його прийняття, а також вирішити питання щодо застосування  ч. 1 ст. 49 КК, ч. 5 ст. 74 КК та ст. 417 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Спільну уточнену касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 та касаційну скаргу прокурора ОСОБА_8 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 березня 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                           ОСОБА_3