Постанова                            
Іменем України
 
19 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 367/2728/16-ц
провадження № 61-30175св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - комунальне підприємство «Бучанська міська поліклініка», 
третя особа: ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 серпня 2017 року в складі суддіПархоменко О. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області 
від 04 жовтня 2017 року в складі колегії суддів: Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П., Ігнатченко Н. В.,
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Бучанська міська поліклініка» (далі - 
КП «Бучанська міська поліклініка»), третя особа: ОСОБА_2 , про визнання незаконними та скасування наказів, відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що вона працює в КП «Бучанська міська поліклініка» на посаді дільничного лікаря-терапевта з травня 1996 року. 
31 грудня 2015 року згідно з наказом КП «Бучанська міська поліклініка» 
№ 144/ОД її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. 11 березня 2016 року згідно з наказом відповідача № 36/ОД її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. 25 травня 
2016 року згідно з наказом відповідача № 72/ОД її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. 16 червня 2016 року згідно 
з наказом відповідача № 86/ОД її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Позивач вважала, що догани їй виносились через її звернення до голови Комітету Верховної Ради України з питань охорони здоров`я та бюджетного законодавства України Богомолець О. В . про порушення відповідачем законодавства щодо нарахування премій та надбавок. За результатами проведення Державною фінансовою інспекцією у Київській області планової фінансово-господарської перевірки відповідача за період з 01 січня 2012 року по 30 вересня 2015 року було встановлено надлишкові нарахування та виплати премій посадовим особам у загальному розмірі 30 054,98 грн, що підтверджується листом інспекції від 18 грудня 2015 року № 04-16/1672. 
Посилаючись на те, що вказані накази суперечать положенням Конституції України, Кодексу законів про працю України, «Основам законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про засади протидії та запобігання дискримінації в Україні», іншим нормативно-правовим актам у сфері охорони здоров`я, позивач просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ 
КП «Бучанська міська поліклініка» від 31 грудня 2015 року № 144/ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »; визнати незаконним та скасувати наказ КП «Бучанська міська поліклініка» 
від 11 березня 2016 року № 36/ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »; визнати незаконним та скасувати наказ 
КП «Бучанська міська поліклініка» від 25 травня 2016 року 
№ 72/ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »; визнати незаконним та скасувати наказ КП «Бучанська міська поліклініка» 
від 16 червня 2016 року № 86/ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »; стягнути з КП «Бучанська міська поліклініка» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 
40 000,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 202,80 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач, притягуючи її до дисциплінарної відповідальності поводиться із нею менш прихильно, ніж з іншими особами та систематично піддавав прямій дискримінації через реалізацію останньою своїх прав, передбачених статтями 34, 40 Конституції України.
Аргументи учасників справи
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами всупереч вимогам статті 60 ЦПК України зроблено безпідставний висновок про обов`язок позивача по доказуванню фактів дискримінації. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, проте обов`язок доказування відсутності таких фактів покладений на відповідача. 
Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.
Рух справи
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних 
і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що ОСОБА_1 працює в Бучанській міській поліклініці 
з 23 травня 1996 року на посаді дільничного лікаря-терапевта.
20 жовтня 2010 року головним лікарем ОСОБА_2 затверджено посадову інструкцію лікаря-терапевта дільничного, з якою ОСОБА_1 ознайомлена.
Наказом головного лікаря Бучанської міської поліклініки ОСОБА_2 
від 31 грудня 2015 року № 144/ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » ОСОБА_1 - лікарю-терапевту дільничному оголошено догану, у зв`язку з тим, що 08 грудня 2015 року лікар-терапевт дільничний ОСОБА_1 своїми професійними діями порушила пункти 2.17, 2.19, 2.22, 2.28, 5.22, 5.28 посадової інструкції лікаря-терапевта дільничного та статтю 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я». Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено скарга ОСОБА_5 , письмове пояснення ОСОБА_1 , висновок засідання комісії.
Наказом головного лікаря Бучанської міської поліклініки ОСОБА_2 
від 11 березня 2016 року № 36/ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » ОСОБА_1 - лікарю-терапевту дільничному оголошено догану, у зв`язку з тим, що згідно з актом комісії від 10 березня 
2016 року були встановлені порушення у веденні медичної документації лікування та діагностиці хворої ОСОБА_6 лікарем - терапевтом дільничним ОСОБА_1 , а саме: порушення розділу 5 пунктів 5.1.4; 5.1.5; 5.1.11; 5.1.16 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року 
№ 189 «Положення про експертизу тимчасової непрацездатності»; порушення пунктів 2.12 ; 2.19; 2.27; 2.34; 2.51 посадової інструкції лікаря-терапевта дільничного. Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено акт засідання комісії.
Наказом головного лікаря Бучанської міської поліклініки ОСОБА_2 
від 25 травня 2016 року № 72/ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » за неналежне виконання своїх посадових обов`язків та численні порушення діючого законодавства України при виконанні своїх посадових обов`язків лікарю-терапевту дільничному ОСОБА_1 оголошено догану, у зв`язку з тим, що службовим розслідуванням, проведеним 
у зв`язку з надходженням скарги ОСОБА_7 на дії лікаря-терапевта дільничного ОСОБА_1 встановлено, що при виконанні своїх посадових обов`язків по наданню 25 квітня 2016 року медичної допомоги хворій 
ОСОБА_8 лікар-терапевт дільничний ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 2.12, 2.15, 2.27, 2.35 посадової інструкції лікаря-терапевта дільничного, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 03 липня 2006 року № 433 «Протокол надання медичної допомоги хворим на негоспітальну пневмонію», пункти 5.1, 5.1.4 розділу 5 наказу Міністерства охорони здоров`я України 
від 18 квітня 2008 року № 189.
Наказом головного лікаря Бучанської міської поліклініки ОСОБА_2 
від 16 червня 2016 року № 86/ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » за неналежне виконання своїх посадових обов`язків та численні порушення діючого законодавства України при виконанні своїх посадових обов`язків лікарю-терапевту дільничному ОСОБА_1 оголошено догану, у зв`язку з тим, що службовим розслідуванням, проведеним 
у зв`язку з надходженням доповідної записки заступника головного лікаря Бучанської міської поліклініки Дяченко Л. О. встановлено, що при виконанні своїх посадових обов`язків лікар-терапевт дільничний ОСОБА_1 . 19 травня 2016 року відмовилася від надання медичної допомоги хворій 
ОСОБА_10 , чим лікар-терапевт дільничний ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 2.1, 2.9 посадової інструкції лікаря-терапевта дільничного, статей 34, 35, 52, 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я».
 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових 
і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії дискримінації 
з метою забезпечення рівних можливостей щодо реалізації прав і свобод людини та громадянина.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» особа, яка вважає, що стосовно неї виникла дискримінація, має право звернутися із скаргою до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та/або до суду в порядку, визначеному законом. Реалізація зазначеного права не може бути підставою для упередженого ставлення, а також не може спричиняти жодних негативних наслідків для особи, яка скористалася таким правом, та інших осіб.
За змістом статті 2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація 
у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно 
і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. 
У сфері виконання найманої праці вона полягає в обов`язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні дії та нести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства.
Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до деяких працівників, які несумлінно виконують свої трудові обов`язки, зазначено у статті 147 КЗпП України.
Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 
1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Дисциплінарне стягнення, відповідно до вимог статі 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення.
Відповідно до статті 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.
Отже, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши факти порушення трудової дисципліни, урахувавши характер проступків та відповідність обраних відповідачем дисциплінарних стягнень, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про дотримання відповідачем вимог статей 147-149 КЗпП України при притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. 
Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваного заочного рішення) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.
 
З огляду на дотримання відповідачем порядку та умов притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, не встановлення судами іншого порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників КП «Бучанська міська поліклініка», виключно з чим ОСОБА_1 пов?язує дискримінацію стосовно неї, колегія судів вважає правильними і висновки судів про доведення відповідачем відсутності фактів дискримінації позивача.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення апеляційного суду без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат