ПОСТАНОВА
Іменем України

28 листопада 2019 року 
Київ
справа №807/57/18
адміністративне провадження №К/9901/62817/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І. В., 
суддів Шишова О. О., Яковенка М. М., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 у складі судді Микуляк П. П. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 у складі колегії суддів: Попка Я. С., Сеника Р. П., Гудима Л. Я. у справі № 807/57/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішень, – 

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив:
- визнати незаконним рішення районної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.11.2017 згідно з протоколом № 21;
- визнати незаконним рішення обласної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з протоколом від 29.11.2017 за № 15;
- скасувати рішення районної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.11.2017 згідно з протоколом № 21, щодо призову на строкову військову службу до місцевих стрілецьких і караульних частин;
- скасувати рішення обласної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з протоколом від 29.11.2017 про залишення без змін рішення районної призовної комісії Берегівського об`єднаного міського військового комісаріату від 28.11.2017 відносно ОСОБА_1 .
2. Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
2.1. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення.
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1. Позивач у неповнолітньому віці залишився без батьків в результаті їх смерті.
Мати, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Свободянської сільської ради Берегівського району 14.11.2003 (запис в книзі реєстрації актів про смерть за № 19).
Батько, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Свободянської сільської ради Берегівського району 14.10.2009 (запис в книзі реєстрації смертей за № 25).
3.2. Рішенням районної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.10.2010 надано позивачу відстрочку від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами до 16.10.2017. Вказана відстрочка надана на підставі статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», як сироті, тобто до досягнення 25-річного віку. 
3.3. На момент осіннього призову 2017 року позивач до вищезазначеної категорії вже не відносився.
3.4. Оскільки позивач не з`явився до військового комісаріату для проходження медичної та призовної комісії або для отримання відстрочки з інших підстав, протоколом засідання Берегівської районної призовної комісії № 12 від 30.10.2017 зафіксовано рішення комісії «З`ясувати причини неявки, викликати повторно».
3.5. Крім того, протоколом засідання Берегівської районної призовної комісії № 12 від 30.10.2017 стосовно ОСОБА_1 прийнято рішення «Направити матеріали до правоохоронних органів» у зв`язку із неявкою до військового комісаріату під час проведення призову на строкову військову службу.
3.6. Оскільки 28.11.2017 позивач прибув з власної ініціативи до ІНФОРМАЦІЯ_1 то протоколом засідання Берегівської районної призовної комісії № 21р від 28.11.2017 стосовно ОСОБА_1 прийнято рішення «Відмінити рішення «Направити матеріали до правоохоронних органів» та було призвано на строкову військову службу, яке рішенням обласної призовної комісії Закарпатського військогового комісаріату.
3.7. В подальшому, позивач прибув до обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_2 29.11.2017. 
3.8. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом оскільки вважає, що відповідачем необгрунтовано зроблено висновок про відсутність у нього підстав для відстрочки від призову на строкову військову службу.
4. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції вказав на те, що Берегівською районною призовною комісією 05.10.2010 у відповідності до статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивачу була надана відстрочка від призову на строкову військову службу – за сімейними обставинами, як сироті до 16.10.2017. Проте на момент здійснення відповідачами оскаржуваних дій, позивач не мав вищевказаного статусу з огляду на досягнення граничного віку, визначеного чинним законодаством, що свідчить про правомірність рішень відповідачів щодо призову позивача на строкову військову службу.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
5.1. Доводи касаційної скарги, грунтуються на тому, що судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки доводам позивача щодо наявності у нього підстав для відстрочки від призову на строкову військову службу, а також порушення відповідачем процедури сповіщення підприємств, установ та організацій про початок призову громадян на військову службу. 
6. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому ІНФОРМАЦІЯ_5 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій – без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
7.Частиною другою статті 19 Конституції України від 28.06.1991 № 254к/96-ВР визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
8.  Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №  2232-XII (далі – Закон №  2232-XII), також цей Закон визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
9. Відповідно до статті 1 Закону №  2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
10. Положеннями статті 2 Закону №  2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає  у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.
11. Приписами статті 16 Закону №  2232-XII визначено, що для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії. У склад цих комісій входять: голова комісії - заступник голови районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради); члени комісії; районний (міський) військовий комісар; заступник керівника районного (міського) органу управління освітою; заступник начальника районного (міського) органу внутрішніх справ; лікар, який організовує роботу медичного персоналу щодо медичного огляду призовників; психолог відповідного державного (комунального) закладу, розташованого на території району (міста)представники Збройних Сил України та інших військових формувань, громадських організацій, підприємств, установ і організацій за попереднім узгодженням з головою комісії; секретар комісії.
Персональний склад районної (міської) призовної комісії, графік засідань призовної комісії, порядок проведення та забезпечення заходів з організації призову громадян України на строкову військову службу затверджуються головою районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради).
12. Частиною третьою статті 16 Закону № 2232-XII визначено, що на районні (міські) призовні комісії покладається, зокрема: організація медичного огляду призовників та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 17 цього Закону; звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку; внесення на розгляд призовної комісії вищого рівня клопотань щодо надання громадянам України відстрочок від призову на строкову військову службу у випадках, не передбачених цим Законом.
13. Положеннями частини першої статті 15 Закону № 2232-XII закріплено, що на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі - громадяни призовного віку).
14. Відповідно до вимог частин першої та третьої статті 17 Закону № 2232-XII відстрочка від призову на строкову військову службу надається призовникам за рішенням районної (міської) призовної комісії відповідно до цього Закону за сімейними обставинами, станом здоров`я, для здобуття освіти та продовження професійної діяльності.
Відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами за власним бажанням може надаватися призовнику, який є особою з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
15. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Берегівською районною призовною комісією у відповідності до статті 17 Закону № 2232-XII позивачу ОСОБА_1 05.10.2010 була надана відстрочка від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами, як сироті, до 16.10.2017.
16. В редакції Закону № 2232-XII, чинній на 05.10.2010, статтею 15 визначено, що на строкову військову службу в мирний час призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (далі – громадяни призовного віку).
17. Положеннями Законів України «Про внесення змін до законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції»» від 12.08.2014 № 1634-VII до частини третьої статті 17 Закону № 2232-XII внесено зміни, зокрема слова «який є сиротою» замінено словами «який є особою з числа дітей – сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».
18. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 №  2342-IV:
- дитина-сирота – дитина, в якої померли чи загинули батьки;
- статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування;
- особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування – особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування.
19. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби та питань соціального захисту громадян України, які проходять військову службу під час особливого періоду» від 15.01.2015 № 116-VІІІ було внесено зміни у Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», де призовний вік було змінено з 25 до 27 років.
20. Згідно з пунктом 28 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, дитина втрачає статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, також у разі досягнення нею повноліття.
21. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на момент осіннього призову, а саме – 16.10.2017, у позивача закінчився термін відстрочки за рішенням районної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.10.2010.
22. Тобто, враховуючи вищенаведені норми законодавства, зокрема пункту 28 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, у позивача був відсутній статус дитини-сироти.
23. Частиною четвертою статті 16 Закону № 2232-XII встановлено, що у разі втрати (зміни) підстав щодо надання призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу, передбачених цим Законом, призовна комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення.
24. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що на момент прийняття оспорюваних рішень ОСОБА_1 був громадянином України призовного віку, у якого закінчилось право на відстрочку 16.10.2017, та який підлягає призову на строкову військову службу відповідно до статті 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
25. Усупереч доводам касаційної скарги, в матеріалах справи відсутні докази про існування інших підстав, які надають можливість отримати відстрочку.
26. На переконання колегії суддів, доводи касаційної скарги щодо відсутності в оскаржуваних рішеннях належної оцінки діям відповідача стосовно повідомлення роботодавця про оповіщення громадян призовного віку не знайшли свого відображення в матеріалах справи.
26.1. Скаржник, зокрема, зазначає про те, що в ухвалі суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову встановлено обставини невчасного здійснення відповідачем дій щодо оповіщення громадян призовного віку. 
26.2. Проте, вказана ухвала не містить констатації таких обставин або надання ним оцінки, а лише фіксує наведені позивачем обгрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову.
26.3. Крім того, зі змісту позовної заяви не вбачається, що серед підстав позову позивачем було вказано порушення вищенаведеної процедури повідомлення роботодавця про необхідність оповіщення громадян призовного віку.
27. На переконання суддів Верховного Суду, інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки обставин, встановлених судами попередніх інстанцій та не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.
28. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення від 28.11.2017 згідно з протоколом № 21 та від 29.11.2017 згідно з протоколом № 15 прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.
29. Верховний Суд не встановив неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судових рішень при їх ухваленні.
30. За змістом частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
31.Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
32. З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
33. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
34. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.06.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2018 у справі № 807/57/18 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.
35. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач                                                                                          І.В. Дашутін

Судді                                                                                                              О.О. Шишов

                                                                                                              М.М. Яковенко