Постанова
Іменем України
08 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 522/24271/14-к
провадження № 51-1248км19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
№ 12014160500009465 від 21 жовтня 2014 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїла Одеської області, зареєстрованого в тому АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Ізмаїльського районного суду Одеської області від 29 грудня 2008 року за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296,
ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, звільненого 28 листопада 2013 року після відбуття покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,
та
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця
с. Міняйлівки Саратського району Одеської області, зареєстрованого там же ( АДРЕСА_3 ), раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України,
за касаційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2018 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2015 року  ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років.
За вироком місцевого суду  ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення ним вбивства через необережність за таких обставин.
20 жовтня 2014 року приблизно о 22:00 біля кіоску неподалік будинку № 79 на вул. Преображенській у м. Одесі в ході конфлікту вдарив ОСОБА_8 рукою по голові, від чого той, втративши орієнтацію у просторі та свідомість, упав на землю.
ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_6 , який попросив перетягнути непритомного ОСОБА_8 через дорогу до трамвайної зупинки, що вони і зробили.
У подальшому ОСОБА_8 було доставлено до Міської клінічної лікарні № 1 м. Одеси, де ІНФОРМАЦІЯ_3 останній помер від отриманих ушкоджень.
Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 06 грудня 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишив без зміни.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2015 року
ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям на підставі
ст. 45 цього Кодексу, а кримінальне провадження щодо нього закрито. 
Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 06 грудня 2018 року виділив в окреме провадження матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України. Оголосив зазначену особу в розшук та надав дозвіл на його затримання з метою приводу в судове засідання, а також зупинив апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 . 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала, а також позиції інших учасників кримінального провадження
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені судові рішення щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор указує на те, що сторона обвинувачення всупереч положенням ст. 338 КПК України в ході судового провадження в місцевому суді безпідставно до початку судового розгляду та за відсутності встановлених нових фактичних даних за результатами дослідження доказів неодноразово змінювала первинне обвинувачення, що, на переконання прокурора, можливо лише після повного дослідження всіх доказів кримінального провадження за первинним обвинуваченням.
На думку прокурора, суд апеляційної інстанції не звернув належної уваги на допущені порушення кримінального процесуального закону і всупереч доводам, викладеним прокурором в апеляційній скарзі, з приводу невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження постановив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні суду касаційної інстанції
Прокурор вважав, що доводи в касаційній скарзі прокурора є обґрунтованими, тому просив скасувати судові рішення, постановлені у кримінальному провадженні, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин. Крім того, цей суд переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім у випадках, передбачених цією статтею.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України однією з функцій прокуратури є підтримання публічного обвинувачення в суді. 
Стаття 3 КПК України визначає державне обвинувачення як процесуальну діяльність прокурора, що полягає в доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Відповідно до змісту таких засад кримінального провадження, як змагальність і диспозитивність, сторони процесу самостійно обстоюють свої правові позиції, права, свободи і законні інтереси засобами, передбаченими КПК України, а також є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зі свого боку суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Із реалізацією зазначених засад кримінального провадження пов`язано право прокурора на коригування початкового обвинувачення в суді з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення у зв`язку зі встановленням нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа (ч. 1 ст. 338 КПК України).
Частиною 2 зазначеної норми процесуального закону визначено, що в разі, якщо в обвинувальному акті ставиться питання щодо застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи щодо зменшення обсягу обвинувачення, суд повинен роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кожним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 121 КК України, був складений слідчим та затверджений прокурором 26 лютого 2015 року. Наступного дня зазначене процесуальне рішення надійшло до Приморського районного суду м. Одеси на розгляд по суті.
За результатами судового провадження кримінального провадження прокурор, дійшовши переконання, що обвинувачення потрібно змінити, склав новий обвинувальний акт від 29 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1
ст. 119 КК України та ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 135 цього Кодексу, в якому сформулював змінене обвинувачення, погоджене з прокурором вищого рівня відповідно до ч. 1 ст. 341 КПК України.
При цьому прокурор у судовому засіданні місцевого суду надав суду документ, що засвідчував смерть потерпілого ОСОБА_10 — рідного брата загиблого
 ОСОБА_8 — свідоцтво про смерть від 12 лютого 2015 року серії 
НОМЕР_1 .
Інших осіб (близьких родичів загиблого чи членів його сім`ї) прокурор не встановив, у зв`язку з чим суд був позбавлений можливості залучити до провадження потерпілого в порядку, передбаченому ст. 55 КПК України, та роз`яснити йому право підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі згідно з положеннями ч. 3 ст. 338 цього Кодексу, що не заперечувалось жодною зі сторін кримінального провадження.
За таких обставин, місцевий суд не мав підстав розглядати кримінальне провадження за первинним обвинуваченням ОСОБА_6 .
Колегія суддів касаційного суду вважає безпідставними доводи в касаційній скарзі прокурора про те, що сторона обвинувачення всупереч вимогам процесуального закону безпідставно неодноразово змінювала первинне обвинувачення, що, на думку прокурора, можливо лише після повного дослідження всіх доказів кримінального провадження за первинним обвинуваченням з огляду на те, що востаннє прокурор змінив обвинувачення після з`ясування обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами. 
Крім цього, кримінальний процесуальний закон не обмежує кількості змін прокурором обвинувачення в суді, як і не забороняє його змінювати до постановлення рішення суду про закінчення з`ясування обставин, установлених під час кримінального провадження. 
Тому місцевий суд обґрунтовано розглянув кримінальне провадження за зміненим обвинуваченням.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора, належним чином перевірив викладені у ній доводи, в тому числі й доводи прокурора про необґрунтованість неодноразової зміни обвинувачення ОСОБА_6 , та правильно визнав їх безпідставними і ці висновки, з якими погоджується колегія суддів касаційного суду, належним чином мотивував у своєму рішенні.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таких істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування постановлених у цьому кримінальному провадженні судових рішень, колегія суддів не встановила, тому касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2018 року щодо  ОСОБА_6  залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора — без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                     ОСОБА_11                              ОСОБА_3