Постанова 
Іменем України 
 
04 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 760/10691/18
провадження № 61-8593св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач 1 - ОСОБА_3 ,
відповідач 2 - ОСОБА_4 ,
третя особа 1 - товариство з обмеженою відповідальністю «Текстон»,
третя особа 2 - ОСОБА_5 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва в складі судді Шереметьєва Л. А. від 22 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду в складі колегії суддів: Мельника Я. С., Іванової І. В., Сержанюка А. С. від 21 березня 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Текстон» (далі - ТОВ «Текстон»), ОСОБА_5 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна.
 
Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 24 квітня 2009 року вона придбала транспортний засіб марки «Skoda octavia tour», чорного кольору, 2004 року випуску, на підставі біржового договору № 43840. У подальшому, вона передала зазначений автомобіль у користування ОСОБА_5 , а коли влітку 2015 року вона дізналася, що цей транспортний засіб без її згоди було знято з обліку та зареєстровано на іншу особу то відразу звернулася до Святошинського РУГУ МВС України із заявою про вчинення злочину, а саме: підробки документів про відчуження її автомобіля з подальшою перереєстрацією цього транспортного засобу на іншу особу. В процесі розслідування їй стало відомо, що 06 вересня  2014 року у ВРЕВ-9 УДАІ в м. Києві від її імені, шляхом підробки її підписів було здійснено  перереєстрацію спірного автомобіля на ім`я ОСОБА_4                             19 листопада в рамках кримінального провадження № 12015100080007425 було призначено почеркознавчу експертизу, згідно з висновком якої підпис від її імені у записі від 06 вересня 2014 року в журналі обліку надходження та реалізації або передачі для реалізації транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Виданих довідок - рахунків, актів прийняття-передачі, біржових угод і номерних знаків для разових поїздок виконаний, ймовірно, не нею, а іншою особою. 20 травня 2017 року в сервісному центрі  8041 МВС України було здійснено реєстрацію автомобіля з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 , а також здійснено  зміну номерного знаку з НОМЕР_1 на НОМЕР_2 та видано свідоцтво  про реєстрацію НОМЕР_3 . Указує, що ніколи не складала будь-яких довіреностей на розпорядження транспортним засобом, довідок-рахунків для продажу автомобіля не отримувала, договорів купівлі-продажу не укладала і грошові кошти за відчуження транспортного засобу не отримувала. За таких обставин вважає, що спірний автомобіль вибув з її власності поза її волею, всупереч встановленій законодавством процедурі, оскільки вона не вчиняла будь-яких дій, направлених на відчуження автомобіля, через що просить  суд визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу спірного автомобіля, що був укладений 06 вересня 2014 року шляхом оформлення довідки-рахунку, виданої ТОВ «Текстон», та витребувати вказаний автомобіль  з володіння ОСОБА_3 на її користь.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений відповідно до довідки-рахунку № ВІА754688 від 06 вересня 2014 року, виданої ТОВ «Текстон», та витребувано цей автомобіль з володіння ОСОБА_3 .
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відчужений спірний автомобіль вибув із володіння позивача поза її волею, всупереч встановленій законом процедурі, то договір купівлі-продажу автомобіля необхідно визнати недійсним та витребувати його з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 388 ЦК України.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 21 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2018 року без змін.
 
Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін,  зазначив про те, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що спірний автомобіль вибув з володіння ОСОБА_1 всупереч її волі, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, погодився з тим, що наявні правові підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та його витребування із володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 
 
Узагальнені доводи касаційної скарги 
 
У травні 2019 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 березня 2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що позивач подала позов лише у квітні 2018 року, тобто із пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявляла, доказів поважності причин пропуску не надала, а також ураховуючи заяву відповідача про застосування позовної давності, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові. Крім того, відповідачу під час вчинення відплатного договору не було відомо та не могло бути відомо, що у ОСОБА_5 відсутня правова підстава на відчуження спірного автомобіля, тобто він є добросовісним набувачем, що виключає можливість витребування у нього спірного автомобіля.
 
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                         10 травня 2019 року вказану справу витребувано Солом`янського районного суду м. Києва № 760/10691/18.
 
Указана справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 серпня        2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що ОСОБА_1 24 квітня 2009 року на підставі біржового договору № 43840 придбала автомобіль марки «Skoda octavia tour», чорного кольору, 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 .
 
13 травня 2009 року позивачем був виданий тимчасовий талон серії ДАО 8574-8 на право керування зазначеним транспортним засобом ОСОБА_5 
 
3 серпня 2011 року автомобіль був перереєстрований позивачем і на її ім`я був виданий дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії                      НОМЕР_6 .
 
06 вересня 2014 року на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 754688, виданої              ТОВ «Текстон» та заяви ОСОБА_4 . ВРЕВ - 9 УДАІ в м. Києві, автомобіль марки «Skoda octavia tour» державний номерний знак НОМЕР_5 був перереєстрований на ОСОБА_4 та змінено державний номерний знак на               НОМЕР_1 .
 
29 липня 2015 року на підставі заяви позивача Святошинським                            РУГУ МВС України в м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань за                        № 12015100080007425 було внесено відомості щодо підробки реєстраційних документів та незаконного заволодіння спірним транспортним засобом.
 
Згідно з обліковою карткою ВРЕВ УДАІ в м. Києві 20 травня 2017 року, автомобіль марки «Skoda octavia tour», державний номерний знак НОМЕР_1 був перереєстрований  з ОСОБА_4 на ОСОБА_3 
 
18 квітня 2018 року ОСОБА_3 також звернувся до Святошинського                      УП ГУ НП в м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення,  був визнаний потерпілим в об`єднаному кримінальному провадженні                                         № 12015100080007425.
 
З висновку експерта № 1427/тдд від 03 лютого 2017 року, отриманого в рамках кримінального провадження № 12015100080007425, вбачається, що підпис від імені позивача у записі від 06 вересня 2014 року в журналі обліку надходження та реалізації або передачі для реалізації транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, видача довідок - рахунків, актів прийняття - передачі, біржових угод і номерних знаків для разових поїздок виконаний, ймовірно, не ОСОБА_1 , а іншою особою.
 
Крім того, ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції визнав, що підписи від імені власника автомобіля ОСОБА_1 в документах на відчуження спірного автомобіля здійснював він особисто з наслідуванням її підпису.
 
2.Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
 
До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.
 
Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.  
 
Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада              2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.
 
Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.
 
У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.
 
Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.
 
У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.
 
Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).
 
Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
 
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
 
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.
 
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 79 ЦПК України ).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (частина перша статті 79 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
 
Судами попередніх інстанцій у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України не звернуто уваги на те, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_1 було відсутнє волевиявлення на відчуження спірного автомобіля  позивачем не надано ні місцевому, ні апеляційному суду. Твердження ОСОБА_5 про те, що підписи від імені власника автомобіля ОСОБА_1 в документах на відчуження спірного автомобіля здійснював особисто він з наслідуванням її підпису, не доводить факт, що ОСОБА_1 не підписувала документи на відчуження автомобіля.Клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи щодо встановлення належності підпису на договорі купівлі-продажу спірного автомобіля, укладеного відповідно до довідки-рахунку № ВІА754688 від 06 вересня 2014 року, не заявлялось. Експертиза проведена в рамках кримінального провадження чіткого висновку про належність підпису позивачу на спірному договорі не надала. Висновок експерта про «ймовірність» не може бути підставою для висновку про те, що підпис вчинений не стороною правочину.
 
Так, ураховуючи предмет та підстави заявленого ОСОБА_1 позову, твердження позивача про те, що підпис у оскаржуваному договорі купівлі-продажу транспортного засобу виконано не нею, а іншою особою, з`ясування питання ідентифікації виконавця підпису у оспорюваному договорі при проведенні судової почеркознавчої експертизи має визначальне значення для встановлення обставин справи, та є способом реалізації основоположних засад цивільного судочинства - змагальності сторін, доведеності та переконливості їх доводів та доказів перед судом.
 
Обов`язок доказування невідповідності підпису ОСОБА_1 на оспорюваному договорі процесуальний закон покладає на позивача, а тому саме він зобов`язаний це доводити, зокрема у спосіб, визначений ним та законом, шляхом проведення у справі судової почеркознавчої експертизи.
 
Суди попередніх інстанцій зазначених норм законодавства не врахували та дійшли передчасного висновку про те, що відсутність вільного волевиявлення позивача на укладання оспорюваного договору на умовах, що в ньому викладених відповідно до заявлених позовних вимог.
 
Отже, оскільки судами попередніх інстанцій не з`ясовано обставин щодо волевиявлення ОСОБА_1 при укладенні спірного договору, чи підписувався він останньою, то судові рішення про задоволення позовних вимог є передчасними та такими, що ґрунтуються на припущеннях, що є неприпустимим.
 
Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості досліджувати докази, з`ясовувати обставини справи, необхідні для прийняття рішення, перешкоджає ухваленню нового судового рішення, а тому справа підлягає передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.
 
Щодо позовної давності
 
Так, відповідач заперечуючи проти позову просив суд застосувати позовну давність до виниклих правовідносин.
 
Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
 
Відповідно до положень статті 257 ЦК України встановлюється загальна позовна давність у три роки.
 
За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
 
Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, дійшли висновку про те, що позовна давність не пропущена, оскільки позивач довідалася про порушення її прав у 2015 році, а з указаним позовом звернулась до суду у 2018 року, тобто в межах позовної давності, при цьому не звернули уваги не та, що інформація щодо володіння особою рухомим та нерухомим майном є відкритою, позивач була зобов`язана та мала можливість відслідковувати стан своїх майнових прав, оскільки відповідно до положень статей 319, 322 ЦПК України власність зобов`язує, тому саме починаючи з грудня 2014 року, тобто з моменту коли ОСОБА_5 вже не маючи законних прав на користування автомобілем, оскільки у 2011 році позивач анулювала тимчасовий талон на його ім`я, не повернув їй транспортний засіб, позивач могла довідатись про його перереєстрацію на іншу особу ОСОБА_4 .
 
Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
За таких обставин судові рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушеннями норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої
 
статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 березня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | С. Ю. Бурлаков
| А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун