ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 серпня 2019 року
м. Київ
 
справа № 207/5247/13-ц
провадження № 61-2847 св 18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
представник позивача - Черкавський Юрій Сергійович,
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Черкавського Юрія Сергійовича, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року в складі колегії суддів Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та, з урахуванням уточнень, просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру  АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0311/0808/88-035 від 04 серпня 2008 року, яка станом на 29 липня 2016 року становить 1 021 914,15 грн і складається з заборгованості за кредитом у розмірі 16 946 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 420 230,37 грн, заборгованості по відсотках в розмірі 11 996,42 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 297 489,67 грн, пені в розмірі 12 266,78 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 304 194,11 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.
 
Позов обґрунтований тим, що 04 серпня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0311/0808/88-035 про надання в користування коштів в розмірі 19000 доларів США, які остання зобов`язалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом у сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.
 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір від 04 серпня 2008 року № 0311/0808/88-035-Z-1, згідно з умовами якого банку в іпотеку була передана належна відповідачам квартира АДРЕСА_1 .
 
28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», і товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») був укладений договір факторингу, відповідно до якого банк відступив право вимоги заборгованості за кредитним договором № 0311/0808/88-035 від 04 серпня 2008 року.
 
28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором№ 0311/0808/88-035 від 04 серпня 2008 року набуло ТОВ "Кредитні ініціативи".
 
Позивач направив відповідачам і третій особі вимоги про усунення порушень за кредитним договором і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, які залишені без уваги.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 21 листопада 2016 року позов задоволено.
 
Суд звернув стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0311/0808/88-035 від 04 серпня 2008 року, яка станом на 29 липня 2016 року становить 1 021 914,15 грн і складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 16 946 доларів США, що за офіційним курсом на дату розрахунку становить 420 230,37 грн, заборгованості по відсотках у розмірі 11 996,42 доларів США, що за офіційним курсом на дату розрахунку становить 297 489,67 грн, пені в розмірі 12 266,78 доларів США, що за офіційним курсом на дату розрахунку становить 304 194,11 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна.
 
Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
 
Суд виходив із доведеності позовних вимог. При цьому, оскільки квартира, яка є предметом іпотеки, є місцем постійного проживання відповідачів, суд дійшов висновку про те, що вказане нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково, рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 21 листопада 2016 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 скасовано, провадження в справі в цій частині закрито.
 
Виключено з резолютивної частини рішення посилання на застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
 
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Апеляційний суд виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 в ході розгляду справи судом першої інстанції померла, а її правонаступників не було залучено до участі в справі судом першої інстанції.
 
Виключаючи з резолютивної частини рішення посилання на застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», апеляційний суд виходив із того, що застосування вимог указаного закону можливе на стадії виконавчого провадження та не потребує дублювання його судовим рішенням у вигляді окремої вказівки суду.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У грудні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» через свого представника ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення апеляційного суду в частині закриття провадження в справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2018 року відкрите касаційне провадження в даній справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі представник позивача зазначає, що оскаржуване судове рішення в частині закриття провадження в справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 ухвалено судом апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права.
 
Зазначає, що суд апеляційної інстанції не зупинив провадження в справі для розшуку спадкоємців померлої ОСОБА_1 для залучення їх до участі в справі.
 
Просив рішення суду апеляційної інстанції в цій частині скасувати та направити справу до апеляційного суду на новий розгляд.
 
В іншій частині рішення апеляційного суду позивачем не оскаржується, а тому в касаційному порядку не перевіряється.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзиву на касаційну скаргу інші учасники справи в установлений судом строк не подали.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що 04 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0311/0808/88-035 про надання в користування коштів в розмірі 19000 доларів США, виконання зобов`язань останньої за яким забезпечено іпотечним договором від 04 серпня 2008 року № 0311/0808/88-035-Z-1, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , згідно з умовами якого банку в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 , яка належить відповідачам на праві власності.
 
28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу, відповідно до якого банк відступив право вимоги заборгованості за кредитним договором. Того ж дня між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором набуло ТОВ «Кредитні ініціативи».
 
ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 29 липня 2016 року становить 1 021 914,15 грн і складається з заборгованості за кредитом у розмірі 16 946 доларів США, що за офіційним курсом на дату розрахунку становить 420 230,37 грн, заборгованості по відсотках в розмірі 11 996,42 доларів США, що за офіційним курсом на дату розрахунку становить 297 489,67 грн, пені в розмірі 12 266,78 доларів США, що за офіційним курсом на дату розрахунку становить 304 194,11 грн.
 
Позивач направив відповідачам і третій особі вимоги про усунення порушень за кредитним договором і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, які залишені без уваги.
 
Апеляційний суд установив, що відповідач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою та у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 201 ЦПК України (в редакції, чинній на час апеляційного розгляду справи) суд зобов`язаний зупинити провадження в справі в разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною в справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
 
Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
 
Спірні правовідносини не є такими, що нерозривно пов`язані з особою іпотекодавця, а тому апеляційний суд в порушення вимог процесуального закону не зупинив провадження в справі для залучення правонаступників відповідача ОСОБА_1 до участі в справі.
 
Ураховуючи наведене, а також приписи статті 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України підстав для часткового задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення в частині закриття провадження в справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 та направлення справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 389, 400, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу Черкавського Юрія Сергійовича, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», задовольнити.
 
Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року в частині закриття провадження в справі в частині позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                           В. І.Крат
 
Судді                                                                                                       Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                  І. О. Дундар
 
      В. І. Журавель
 
      Є. В. Краснощоков