Постанова
Іменем України
 
11 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 646/1289/14-ц
провадження № 61-11003св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивачі (за первісним позовом): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач (за первісним позовом) - ОСОБА_4 ,
позивач (за зустрічним позовом) -  ОСОБА_4 ,
відповідач (за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09 квітня 2015 року  (в складі судді Чудовського Д. О.), додаткове рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 квітня 2015 року (в складі судді Чудовського Д. О.) та рішення Апеляційного суду Харківської області                    від 20 липня 2016 року (в складі колегії суддів: Костенко Т. М.,                   Колтунової А. І., Гальянової І. Г.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсними заяв про відкликання заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшли: квартира АДРЕСА_1 ; гараж на АДРЕСА_2 , автомобіль Mazda; частина пайового внеску до статутного фонду     Товариства з обмеженою відповідальністю «Data&Print Technologis» (далі - ТОВ «Data&Print Technologis»), три нарізні мисливсько-промислові карабіни та одна мисливська гладкоствольна рушниця.
Позивачі за первісним позовом вказували, що вони у встановлений законом строк звернулись до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, проте, у подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовились від прийняття спадщини на користь свого онука               ОСОБА_1 
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказували, що діяли під впливом помилки.
На підставі викладеного ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили:
- визнати у порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним окремо на: 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 ; 1/4 частину гаража на АДРЕСА_2 ; 1/4 частину автомобіля Mazda; 1/4 частину пайового внеску до статутного фонду ТОВ «Data&Print Technologis»;
- визнати у порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частину гаража на АДРЕСА_2 ; 1/2 частину автомобіля Mazda; 1/2 частину пайового внеску до статутного фонду ТОВ «Data&Print Technologis»;
- визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на вогнепальну зброю, а саме: три нарізні мисливсько-промислові карабіни ОПСКС, ОПК Мосіна, НОМЕР_3, мисливську гладкоствольну рушницю Сайга № НОМЕР_2 калібру № 12 .
У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на нерухоме майно та рухоме майно.
Зустрічна позовна заява ОСОБА_4 мотивована тим, що вона перебувала із ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах з 1993 року, а у законному шлюбі - з 11 вересня 2009 року.
Зазначила, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала зі своїм чоловіком у спірній квартирі та від прийняття спадщини не відмовлялась, тому спадщину фактично прийняла, у зв`язку з чим вона та його син від першого шлюбу ОСОБА_1 є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 
Вказувала, що спірні об`єкти нерухомого майна були придбані під час фактичних шлюбних відносин між нею та ОСОБА_5 , тому це майно є спільною сумісною власністю подружжя.
На підставі викладеного ОСОБА_4 просила:
- встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_5 у період з 01 вересня 2005 року                       до 11 вересня 2009 року;
- визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності у цілому на: квартиру  АДРЕСА_1 ; гараж на                            АДРЕСА_2 ; автомобіль Mazda та житловий будинок            АДРЕСА_3 , з виплатою ОСОБА_1 грошової компенсації його частки в успадкованому майні;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на частку померлого ОСОБА_5 у статутному фонді ТОВ «Data&Print Technologis» та на вогнепальну зброю.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину гаража на АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину автомобіля Mazda.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на три нарізні мисливсько-промислові карабіни: ОП СКС калібру 7,62 мм; ОПК Мосіна калібру 7,62 мм; ОП ТОЗ 7801 калібру 5,6 мм.
У задоволені решти первісних позовних вимог відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у період 
з 01 вересня 2005 року до 11 вересня 2009 року.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину гаража на АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/4 частини автомобіля Mazda.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 .
У задоволені решти зустрічних позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто із ОСОБА_4 сплачений ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 827 грн на користь ОСОБА_1 , іншу частину сплаченого судового збору у розмірі 2 070,60 грн зараховано у дохід держави.
Стягнуто із ОСОБА_1 сплачений відповідачем судовий збір у розмірі 1 157 грн на користь ОСОБА_4 , іншу частину сплаченого судового збору у розмірі 2 740,60 грн зараховано у дохід держави.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги в частині встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 вересня 2005 року до 11 вересня 2009 року є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.
ОСОБА_4 не доведено належними та допустимими доказами, що спірне нерухоме майно придбане у 2002-2003 роках внаслідок її спільної праці з ОСОБА_5 , тому відсутні підстави для визнання вказаного майна спільною сумісною власністю.
Також ОСОБА_4 не довела, що вказане нерухоме майно за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат, тому вона має право на спадкування за законом як дружина померлого тільки на 1/4 частину зазначеного нерухомого майна, оскільки спадкоємцями першої черги після ОСОБА_5 є також ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . 
Разом з тим, автомобіль Mazda набутий  ОСОБА_4 та                         ОСОБА_5 у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, отже є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно, до складу спадщини увійшла лише 1/2 частина цього автомобіля.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батьки спадкодавця) звернулися до нотаріуса із заявами про відкликання заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця першої черги - ОСОБА_1 (сина спадкодавця), тому частка останнього у спадковому майні збільшилася та становить 3/4 частин.
Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, вона може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, тому спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили своє право на оформлення спадщини на своє ім`я після смерті свого сина - ОСОБА_5 
У статуті ТОВ «Data&Print Technologis» зазначено, що частка у статутному капіталі цього товариства переходить до спадкоємця фізичної особи з письмової згоди інших учасників, проте до суду не подано письмової згоди ОСОБА_6 (іншого учасника ТОВ «Data&Print Technologis») на перехід частки товариства від спадкодавця до спадкоємців, тому вимоги щодо визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства є передчасними та не підлягають задоволенню.
ОСОБА_1 має право на спадкування 3/4 частини спадкового майна, проте ним були заявлені вимоги про визнання за ним права власності на 1/2 частину нерухомого майна, а суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог, то позовні вимоги підлягають задоволенню у заявлених межах.
Додатковим рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 квітня 2015 року визнано за ОСОБА_1 право власності на мисливську гладкоствольну рушницю Сайга 12 калібру.
Додаткове рішення місцевого суду мотивоване тим, що місцевим судом щодо вищевказаної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення по суті. Разом з тим, вказані вимоги доведені належні та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року              (в складі колегії суддів: Яцина В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.) рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що місцевим судом правильно встановлено обставини справи та обґрунтовано визначено частки спадкоємців у спірному майні, а також вирішено спір у межах заявлених позовних вимог.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року (у складі колегії суддів: Червинської М. Є., Леванчука А. О., Мазур Л. М., Нагорняка В. А., 
Писаної Т. О.) ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвала касаційного суду мотивована тим, що апеляційний суд помилково вважав, що визначення розміру часток у спадковому майні є межами позову, та не врахував, що предметом позову є визнання права власності на спадкове майно, а правильно визначити частки спадкоємців у спадковому майні є обов`язком суду. Також судом не правильно визначено розмір часток спадкоємців на автомобіль Mazda.
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено, скасувавши його в частині визначення часток у спадковому майні, та ухвалено в цій частині нове рішення.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частин квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частин гаража на           АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частин автомобіля Мazda.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на три нарізні мисливсько-промислові карабіни ОП СКС калібру 7,62 мм; ОПК Мосіна калібру 7,62 мм;            ОП Т03 7801 калібру 5,6 мм.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину гаража на АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 5/8 частини автомобіля Mazda.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_3 .
В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.
Додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині втрати спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на спадщину, оскільки вони звернулися до нотаріуса із заявами про відкликання заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця першої черги - ОСОБА_1 .
Також суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду в частині відсутності правових підстав для визнання спільним сумісним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спірного нерухомого майна.
Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що автомобіль Mazda придбано спадкодавцем у період проживання із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому він належить останнім на праві спільної сумісної власності, отже до складу спадщини увійшла лише 1/2 частка зазначеного майна, відтак право на спадкування автомобіля мають ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у частках 3/8 та 5/8 відповідно.
Також апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на спадкування 3/4 частини спадкового майна, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки предметом позову є визнання права власності на спадкове майно, а правильно визначити частки спадкоємців у спадковому майні є обов`язком суду.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення і додаткове рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що місцевий суд вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 . Разом з тим, дід та баба ОСОБА_1 оспорили свою відмову від спадщини.
Апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог та задовольнив позовні вимоги у більшому розмірі, ніж вказано ОСОБА_1 у позовній заяві.
Також суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі співзасновника ТОВ «Data&Print Technologis» ОСОБА_6 
Відкликавши свої заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вибули з правовідносин щодо спадкування прав і обов`язків померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та, відповідно, перестали бути суб`єктами цих правовідносин. Отже, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 мають рівні частки у спадкуванні після смерті ОСОБА_5 -                                по 1/2 кожний. 
Усе без виключення майно набуто померлим ОСОБА_5 під час спільного проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю за їх спільні кошти при наявності спільного бюджету і спільної праці, ведення спільного господарства, починаючи з 1995 року, та суттєво покращено за час їх сумісного проживання. Вказані обставини підтверджені зібраними у справі доказами, проте суди не дали їм належної правової оцінки.
Так, довідкою Житлового кооперативу «Наташа» підтверджено, що спірна квартира АДРЕСА_1 придана спільно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , тому це майно є їх спільно сумісною власністю.
За спільний кошт було зроблено вклад у розмірі 13 135 грн у статутний фонд ТОВ «Data&Print Technologis» та придбано інше нерухоме та рухоме майно.
 
Доводи інших учасників справи
У грудні 2016 року  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_8 , подали до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що рішення суду першої інстанції у незміненій частині та рішення апеляційного суду ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
У матеріалах справи відсутні докази набуття спірного майна за спільні кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вказане майно було особистою власністю спадкодавця.
Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_1 , то його частка у спірному майні складає 3/4, тому апеляційний суд правильно вирішив спір у цій частині.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
28 лютого 2018 справу передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 385/1345/16-ц (провадження № 61-27698св18) призначено повторний автоматизований розподіл.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_5 був власником: квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу 
від 28 лютого 2002 року; гаража на АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28 лютого 2002 року; житлового будинка з надвірними спорудами на АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2003 року; автомобіля Mazda; частки у розмірі                      13 135 грн у статутному капіталі ТОВ «Data&Print Technologis»; трьох нарізних мисливсько-промислових карабінів ОП СКС, ОПК Мосіна, ОП ТОЗ 7801 та мисливської гладкоствольної рушниці Сайга 12 калібру.
Відповідно до свідоцтва про шлюб 11 вересня 2009 року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».
Також суди встановили факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у період з 01 вересня 2005 року                         до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суди також встановили, що автомобіль Mazda набуто спадкодавцем у період проживання із ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому він належить останнім на праві спільної сумісної власності, а решта майна була особистою приватною власністю ОСОБА_5 
Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є:                             ОСОБА_5 (син спадкодавця), ОСОБА_4 (дружина спадкодавця), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (батьки спадкодавця).
Встановлено, що учасники судового процесу у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.
Судами також встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батьки спадкодавця) звернулися до нотаріуса із заявами про відкликання заяви про прийняття спадщини та про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця першої черги - ОСОБА_1 (сина спадкодавця).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у незміненій частині, додаткове рішення та рішення апеляційного суду відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Згідно з частиною другою статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Як встановлено вище, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батьки спадкодавця) звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від спадщини на користь іншого спадкоємця першої черги - ОСОБА_1 (сина спадкодавця), томусуди дійшли правильного висновку, що частка   ОСОБА_1 у спадковому майні збільшилася та становить 3/4 частин.
При цьому, судом апеляційної інстанції під час нового розгляду справи враховано висновки суду касаційної інстанції та зроблено обґрунтований висновок, що ОСОБА_1 має право на спадкування 3/4 частини спадкового майна, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки предметом позову є визнання права власності на спадкове майно, а правильно визначити частки спадкоємців у спадковому майні є обов`язком суду.
Частинами другою, третьою статті 1275 ЦК України передбачено, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.
Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Разом з тим, ОСОБА_4 не доведено належними та допустимими доказами, що спірне нерухоме майно придбане у 2002-2003 роках внаслідок її спільної праці з ОСОБА_5 , тому суди правильно відмовили у визнанні вказаного майна спільною сумісною власністю.
Також обґрунтованими є висновки судів, що ОСОБА_4 не довела,               що вказане нерухоме майно за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат, оскільки на підтвердження цих обставин не надано належних та допустимих доказів.
Разом з тим, автомобіль Mazda набутий  ОСОБА_4 та                        ОСОБА_5 у період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, отже є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно, до складу спадщини увійшла лише 1/2 частина цього автомобіля.
У мотивувальній частині судових рішень наведено дані про встановлені обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог та задовольнив позовні вимоги у більшому розмірі, ніж вказано ОСОБА_1 у позовній заяві, оскільки предметом позову є визнання права власності на спадкове майно, а правильно визначити частки спадкоємців у спадковому майні є обов`язком суду. Справу розглянуто з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та відповідно до норми частини першої статті 11 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).
Доводи касаційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у справі співзасновника ТОВ «Data&Print Technologis»                 ОСОБА_6 , не заслуговують на увагу, оскільки саме позивач у позовній заяві визначає учасників судового процесу, а залучення до участі у справі співвідповідача відбувається також за клопотанням позивача. При цьому ОСОБА_6 не звертався до суду із заявою про вступ у справу в якості третьої особи.
Безпідставними є доводи касаційної скарги, що ОСОБА_2 і               ОСОБА_3 вибули з правовідносин щодо спадкування, тому          ОСОБА_1 і ОСОБА_4 мають рівні частки у спадкуванні після смерті ОСОБА_5 - по 1/2 кожний, оскільки ОСОБА_2 і               ОСОБА_3 відмовилися від спадщини на користь іншого спадкоємця першої черги - ОСОБА_1 , тому суди дійшли правильного висновку, що частка   ОСОБА_1 у спадковому майні збільшилася та становить 3/4 частин. 
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що усе без виключення майно набуто померлим ОСОБА_5 під час спільного проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю за їх спільні кошти при наявності спільного бюджету і спільної праці, ведення спільного господарства, починаючи з 1995 року, та суттєво покращено за час їх сумісного проживання, оскільки такі доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому судами правильно встановлено факт спільного проживання вказаних осіб з 01 вересня 2005 року до 11 вересня 2009 року, а спірне майно (крім автомобіля Mazda) набуто спадкодавцем до цього періоду та було його особистою власністю.
Безпідставним є посилання у касаційній скарзі на довідку Житлового кооперативу «Наташа», оскільки вона не є документом, який підтверджує факт набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також не може підтвердити джерело набуття коштів, за які було придбано цю квартиру.
Не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень посилання у касаційній скарзі на те, що за спільний кошт було зроблено вклад у розмірі 13 135 грн у статутний фонд ТОВ «Data&Print Technologis», але не визнано за нею право власності на частку у статутному фонді цього товариства, оскільки   ОСОБА_4 у своїх позовних вимогах та поясненнях до них просила визнати цю частку за ОСОБА_1 Суди обґрунтовано відмовили у розгляді цієї позовної вимоги ще й тому, що не було залучено відповідачем у справі іншого співвласника ТОВ «Data&Print Technologis » -   ОСОБА_6 
Доводи касаційної скарги, що суд першої інстанції додатковим рішенням безпідставно визнав за ОСОБА_1 право власності на гладкоствольну мисливську рушницю всупереч його волі, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 як сторона у справі має право самостійно оскаржувати рішення у частині задоволених позовних вимог до нього.
Безпідставними є доводи касаційної скарги, що, відмовивши                        ОСОБА_4 у відкладенні розгляду цієї справи через відсутність її представника, суд не надав останній можливості витребувати докази щодо банківського вкладу, який є також частиною спадщини, та уточнити позовні вимоги в цій частині, оскільки вказане клопотання було подане до суду                    03 вересня 2014 року, а рішення по суті спору місцевим судом ухвалене                  15 квітня 2015 року, отже протягом вказаного періоду позивач за зустрічним позовом мала можливість як уточнити позовні вимоги, та і надати докази на їх підтвердження або вчинити інші передбачені процесуальним законом дії з метою доведення своїх вимог.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій частині, додаткове рішення цього ж суду та рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції у незміненій частині та апеляційного суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 09 квітня 2015 року у незміненій частині, додаткове рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 15 квітня 2015 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     І. М. Фаловська
А. І. Грушицький
В. В. Сердюк