ПОСТАНОВА
Іменем України

11 вересня 2019 року 
Київ
справа №415/1068/17
провадження №К/9901/34489/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.,
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: Компанієць І. Д. (доповідач), Васильєвої І. А., Ястребової Л. В.
І. Суть спору:
1. У лютому 2017 року  ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до інспектора взводу № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному рядового поліції Чумаченка Миколи Володимировича (надалі також відповідач, Інспектор), у якому просила:
1.1. визнати протиправними дії Інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї на місці зупинки транспортного засобу 4 лютого 2017 року за адресою вул. Косміческа, 28 м. Лисичанська;
1.2. скасувати постанову Інспектора про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).
2. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 4 лютого 2017 року Інспектор виніс постанову АР № 660891 про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП і наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Позивач уважає цю постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, адже, за її твердженням, Інспектор, незаконно розглянувши справу за місцем зупинки транспортного засобу, не дав їй можливості скористатися своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП у повному обсязі. Окрім цього, на думку позивача, розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливив виконання вимог статті 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні з огляду на законність і обґрунтованість спірної постанови.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. 4 лютого 2017 року Інспектор виніс постанову серії АР № 660891, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП. 
5. Згідно з указаною постановою, ОСОБА_1 керувала автомобілем Чері Веат, державний номерний знак НОМЕР_1 , 4 лютого 2017 року о 22:05 годин по вул.  Космічна м. Лисичанськ, будинок 28, у темну пору доби, на якому не горіли лампи задніх габаритів, чим порушила пункт 31.6 Правил дорожнього руху.
6. За скоєння правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 гривень.
7. В аспекті предмету доказування суд апеляційної інстанції також установив, що відповідно до відеозапису файлів, записаних на сd-r диску, що знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_1 керувала автомобілем Чері Веат, державний номерний знак НОМЕР_1 , 4 лютого 2017 року о 22:05 годин по вул. Космічна м. Лисичанськ, будинок 28, у темну пору доби, на якому не горіли лампи задніх габаритів.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
8. Лисичанський міський суд Луганської області постановою від 15 травня 2017 року позов задовольнив частково: 
8.1. визнав протиправною та скасував постанову в справі про адміністративне правопорушення від 4 лютого 2017 року серії АР № 660891 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 340 гривень;
8.2. закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення.
9. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що спірна постанова винесена за відсутності належних доказів, із порушенням вимог Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395, без урахування пояснень водія.
10. До того ж, суд першої інстанції послався на неправильну кваліфікацію порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме не зазначення Інспектором у спірній постанові конкретного підпункту пункту 31.6 указаних Правил, порушення якого допустила позивач.
11. Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 22 червня 2017 року скасував постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 15 травня 2017 року й ухвалив у справі нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 
12. Таке своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував доведеністю факту скоєння позивачем спірного правопорушення, а також дотримання Інспектором встановленої процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
13. Також апеляційний суд зазначив, що не зазначення Інспектором підпункту «б» в постанові не спростовує факт учинення позивачем адміністративного правопорушення, не відміняє кваліфікацію правопорушення та не є підставою для скасування постанови як незаконної.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
14. Позивач подала касаційну скаргу, єдиним аргументом якої є твердження про поверхневий апеляційний розгляд, а саме не врахування судом апеляційної інстанції тієї обставини, що пункт 31.6 Правил дорожнього руху містить підпункти «а», «б», «в», та «г», а відповідач в оскаржуваній постанові не зазначив, який саме підпункт пункту 31.6 Правил дорожнього руху України позивачем було порушено, тобто невірно обрано кваліфікацію.
15. У скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
V. Джерела права й акти їх застосування
16. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
18. Пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
19. За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
20. Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
21. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - ПДР), згідно з пунктом 36.1 яких забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:
а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;
б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;
в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;
г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.
22. Згідно з частиною першою статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
23. Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
24. Поліцейські у своїй діяльності керуються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (надалі - Інструкція), пунктом 2 розділу ІІ якої обумовлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
25. На підставі пунктів 9,10 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
26. За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, зокрема, частина перша статті 121.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
27. Відповідно до частини другої статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
28. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтями 121 - 126 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників (частини перша, друга статті 276 КУпАП).
VI. Висновок Верховного Суду
29. Аналіз обставин справи, установлених судом апеляційної інстанції на підставі дослідження доказів у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, а також про дотримання Інспектором вимог чинного законодавства під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
30. При цьому твердження позивача про протиправність спірної постанови Інспектора виключно з тих підстав, що останній не зазначив, який саме підпункт пункту 36.1 ПДР порушила позивач, є безпідставними та такими, що не впливають на правову кваліфікацію вчиненого правопорушення за частиною першою статті 121 КУпАП, натомість є нічим іншим, як намагання уникнути відповідальності виключно з формальних підстав, що є неприпустимим.
31. Відтак, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення рішення про відмову в позові.
32. Доводи касаційної скарги вказаних висновків не спростовують.
33. При цьому в силу вимог частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
34. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
35. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
VII. Судові витрати
36. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі № 415/1068/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко
                                                                                                                        Н. А. Данилевич