П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 766/9110/19
провадження № 51-4205 км 19
Верховний   Суд   колегією   суддів  Першої   судової   палати   
Касаційного   кримінального   суду   у   складі:
 
головуючого судді                                           ОСОБА_1 ,
суддів:                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,
захисників                                                ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на ухвалу судді Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості від 19 квітня 2019 року, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , яких визнано винуватими і призначено їм узгоджене сторонами покарання:
- ОСОБА_11 за ч.ч. 4, 5 ст. 27 – ч. 2 ст. 28 – ч. 2 ст. 121 КК України – із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців;
- ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 28 – ч. 2 ст. 121 КК України - із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років;
- ОСОБА_13 за ч. 5 ст. 27 – ч. 2 ст. 28 – ч. 2 ст. 121 КК України – із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 – ч. 2 ст. 28 – ч. 2 ст. 121 КК України – із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ОСОБА_15 за ч. 5 ст. 27 – ч. 2 ст. 28 – ч. 2 ст. 121 КК України – із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 визнані винуватими в тому, що за обставин, детально викладених у вироку, вони 31 липня 2018 року приблизно о 08.45, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою залякування потерпілої способом, що має характер особливого мучення, на вул. 49 Гвардійської Дивізії, 4 у м. Херсоні заподіяли потерпілій ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень, виливши їй на голову та спину заздалегідь заготовлену сірчану кислоту. Внаслідок цього ОСОБА_16 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких згодом померла.  
Не погоджуючись з вироком, адвокати ОСОБА_17 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 подали в інтересах  ОСОБА_9 і ОСОБА_10 апеляційні скарги, посилаючись на те, що вказаним вироком суду першої інстанції безпосередньо зачіпаються права, свободи та інтереси останніх.
Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2019 року зазначені апеляційні скарги адвокатів повернуто з тих підстав, що вони подані особами, які не мають права на апеляційне оскарження вироку в даному кримінальному провадженні.
 
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_9 , не погоджуючись із ухвалою судді апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що оскільки вироком суду першої інстанції у кримінальному провадженні стосовно  ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 зачіпаються права, свободи та інтереси його довірителя ОСОБА_9 , то суд апеляційної інстанції безпідставно повернув його апеляційну скаргу, посилаючись на те, що він не є тією особою, яка має право на оскарження зазначеного вироку. При цьому захисник вказує на порушення судом першої інстанції презумпції невинуватості через обмеження ОСОБА_9 у реалізації права, визначеного положеннями ч. 3 ст. 21 КПК України. 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який представляє інтереси ОСОБА_10 , не погоджуючись з рішенням судді суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує доводами, аналогічними до доводів захисника ОСОБА_6 , в тій частині, яка стосується прав ОСОБА_10 . 
 
Від прокурора надійшли заперечення, в яких він просить касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу судді апеляційного суду – без зміни. 
 
Позиції учасників судового провадження
Захисники підтримали касаційні скарги, просили їх задовольнити та скасувати оскаржувану ухвалу. 
Прокурор заперечив проти задоволення касаційних скарг, просив залишити ухвалу судді Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2019 року – без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим Кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
 
Положеннями ч. 4 ст. 394 КПК України визначено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
 
Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді. 
 
Верховний Суд України у постанові від 03 березня 2016 року у справі    № 5-347 кс 15 зробив правовий висновок про те, що конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. При цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України. Відтак при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.
 
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
 
Як убачається з вироку від 06 червня 2019 року, суд першої інстанції затвердив угоду, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
 
Адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оспорюючи зазначений вирок, вказали на порушення викладеними у ньому обставинами прав, свобод та інтересів їхніх довірителів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .
Перевіривши апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 і ОСОБА_10 і встановивши, що їх подано на вирок суду першої інстанції, ухвалений на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченими, суддя апеляційного суду зазначив у своєму рішенні про те, що скарги подані особами, які не мають права на оскарження такого вироку, оскільки дослідження та оцінку правомірності дій ОСОБА_9 і ОСОБА_10 суд першої інстанції не здійснював, а отже, не вирішував наперед питання про їхні права, свободи чи інтереси.
 
Захисники в касаційних скаргах, оспорюючи ухвалу судді суду апеляційної інстанції, також указали на порушення прав та інтересів їхніх довірителів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .
 
Проте Суд із зазначеними доводами захисників не погоджується з огляду на те, що рішення суду першої інстанції хоча й містить згадування прізвища ОСОБА_10 , однак не встановлює факту його винуватості та стосується виключно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . 
 
Водночас у цьому рішенні взагалі не згадується прізвище ОСОБА_9 , так само як і не наводиться інформація, завдяки якій можна ідентифікувати його особу.
 
З огляду на викладене суддя апеляційного суду, повертаючи апеляційні скарги, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому обґрунтованих підстав для задоволення касаційних скарг захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 немає.
 
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
 
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
 
постановив:
Касаційні скарги захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу судді Дніпровського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 – без зміни.
            Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                          ОСОБА_3