Постанова
Іменем України                                              
 
18 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 760/18210/15-ц
 
провадження № 61-21956 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2»,
представник позивача - Філатова Оксана Борисівна,
відповідачі -  ОСОБА_1 , дочірнє підприємство «Житлоексплуатація» ВАТ «Трест «Київміськбуд-2»,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,
третя особа - служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 -ОСОБА_3 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва 
від 22 листопада 2016 року у складі судді Коробенка С. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» (далі - ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2»), звернулося до суду 
з позовом до ОСОБА_1 , дочірнього підприємства «Житлоексплуатація» 
ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» (далі - ДП «Житлоексплуатація»), в якому просило визнати ордер НОМЕР_1 від 25 березня 2008 року недійсним.
Позов обґрунтовано тим, що ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» було власником гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
У кімнаті НОМЕР_2 даного гуртожитку безпідставно проживала 
ОСОБА_1 . Під час розгляду справи про виселення ОСОБА_1 встановлено факт видачі їй ордеру НОМЕР_1, який був підписаний керівником 
ДП «Житлоексплуатація». 
Позивач вважав, що ордер НОМЕР_1 від 25 березня 2008 року було видано незаконно, так як ДП «Житлоексплуатація» не мало на це повноважень, а сам ордер не відповідав встановленому законодавством зразку. Зазначав, що ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах безпосередньо 
з ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2». 
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 із зустрічною позовною заявою до 
ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2», ДП «Житлоексплуатація»,третя особа - служба у справах дітей Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просила визнати за нею та її донькою право користування кімнатою НОМЕР_3 у гуртожитку  
, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказувала, що вона заселилася в кімнату на підставу ордеру НОМЕР_1 і розпорядження профспілки та адміністрації ДП «Житлоексплуатація» 
ВАТ «Трест «Київміськбуд-2» від 25 березня 2008 року, виданого 
за клопотанням відкритого акціонерного товариства «Київоздоббуд» 
(далі - ВАТ «Київоздоббуд»), в якому працювала. 
У кімнаті вона була зареєстрована та постійно проживала, як і її донька, користувалася послугами поштового зв`язку, медичними послугами за вказаною адресою. ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» було обізнане з цими фактами та не заперечувало проти цього. Зазначала, що позивачем за первісним позовом пропущено строк позовної давності щодо вимоги про визнання ордеру недійсним.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 
2016 року у задоволенні позову ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2»відмовлено. 
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваний ордер НОМЕР_1 не може бути визнано недійсним із застосуванням статті 59 ЖК УРСР, так як такий документ по формі та змісту не відповідає спеціальному ордеру і не може таким вважатись. Адміністрацією ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» та профспілковим комітетом спільного рішення про видачу спеціального ордеру ОСОБА_1 на заселення в гуртожиток не приймалося.
ОСОБА_1 була заселена в гуртожиток як працівник ВАТ «Київоздоббут» на підставі клопотання СБУ № 50 ВАТ «Київоздоббуд» у порядку реалізації положень, укладених між ДП «Житлоексплуатація» та ВАТ «Київоздоббуд» договору на утримання житлового фонду від 01 січня 2004 року № 22 та договору найму (оренди) житла від 01 січня 2009 року № 22. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що її заселення у гуртожиток та  подальше проживання у ньому, виникло з цивільно-правових відносин, із припиненням яких її перебування у гуртожитку слід вважати безпідставним.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , відхилено. 
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 
2016 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи 
та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не поширюється на правовідносини, що склалися між сторонами, оскільки гуртожиток належить на праві власності ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2», відтак, підстави для визнання права користування житловою 
площею у ОСОБА_1 відсутні.

 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Солом`янського районного суду м. Києва 
від 22 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва 
від 15 березня 2017 року скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» судові рішення не оскаржило.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу 
№ 760/18210/15-ц із Солом`янського районного суду м. Києва.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року зазначену справу призначено до розгляду.
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У квітні 2018 року справа передана до Верховного Суду.
У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві. 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року зазначену справу призначено до судового розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що судиприйшли до помилкового та необґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 ніколи не перебувала з позивачем за первісним позовом у трудових відносинах, оскільки вона працювала на суміжних підприємствах, що входили до ВАТ «Київміськбуд-2».
Ордер, виданий ОСОБА_1 , за формою і змістом відповідає вимогам законодавства, містить всі необхідні реквізити, і є підставою для вселення в гуртожиток. 
Судами не розглянуті всі позовні вимоги за зустрічним позовом, не досліджено всіх доказів, зокрема облікову та лицеву картки.
До того ж, суди не надали оцінку її заяві про застосування строків позовної давності.
 
Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу
До суду касаційної інстанції надійшло заперечення на касаційну скаргу 
від ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2», в якому вказується, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» було засновником ДП «Житлоексплуатація».
На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок 
від 18 вересня 1998 року серії ЖБ № 23475, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу від 16 вересня 1998 року № 558-С/ЖБ, ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» належить на праві власності житловий будинок (гуртожиток), який розташований за адресою: АДРЕСА_1  
(а. с.10).
29 жовтня 2000 року між ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» та ДП «Житлоексплуатація» було укладено договір безоплатного користування майном (далі - договір) та за Актом прийому-передачі передано на баланс 
ДП «Житлоексплуатація» вказаний гуртожиток (а. с. 29-32).
Згідно з пунктом 2.4 договору Балансоутримувач має право за письмовою згодою власника укладати договори оренди нежитлових приміщень, за погодженням з власником встановлювати ціни і тарифи за проживання у житловому фонді.
25 березня 2008 року директор ДП «Житлоексплукатація» Воловенко А. А. видав ордер НОМЕР_1 на заселення ОСОБА_1 , яка працювала штукатуром в будівельно-монтажному управлінні-50, у гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В ордері зазначено, що він дійсний протягом 5 днів (а. с. 23).
ОСОБА_1 та її дочку було зареєстровано у спірному житловому приміщенні.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Системне тлумачення положень статей 128, 129 ЖК УРСР(у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає можливість зробити висновок, що спеціальний ордер на жилу площу в гуртожитку надається на підставі спільного рішення адміністрації підприємства і профспілкового комітету і є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.
Частиною першою статті 130 ЖК УРСР визначено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Встановлено, що ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» та профспілковим комітетом спільного рішення про видачу спеціального ордера на заселення ОСОБА_1 
у гуртожиток не приймалося.
ОСОБА_1 була заселена в гуртожиток як працівник ВАТ «Київоздоббут» на підставі клопотання СБУ № 50 ВАТ «Київоздоббуд» в порядку реалізації положень, укладених між ДП «Житлоексплуатація» та ВАТ «Київоздоббуд» договору на утримання житлового фонду від 01 січня 2004 року № 22 та договору найму (оренди) житла від 01 січня 2009 року № 22. Заселення в гуртожиток ОСОБА_1 , та її подальше проживання в ньому, виникло 
з цивільно-правових відносин.
Відповідно до статті 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спеціальний ордер на вселення ОСОБА_1 
у гуртожиток не видався, а ордер НОМЕР_1 у розумінні положень ЖК УРСР не є спеціальним ордером.
Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 була заселена в гуртожиток на підставі спеціального ордеру, оскільки таке поселення було здійснене на період роботи за угодою між власником гуртожитку та підприємства, на якому працювала ОСОБА_1 і ордера, виданого у передбаченому законом порядку немає. 
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції, висновки якого підтримав суд апеляційної інстанції, прийшов до вірного та обґрунтованого висновку, що належних та допустимих доказів наявності рішення адміністрації ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» та відповідного профспілкового комітету про надання житла позивачу в гуртожитку матеріали справи не містять.
Суд застосовує наслідки пропущення позивачем строку позовної давності та відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності лише, якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.
Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції у задоволенні позову ПрАТ «Трест «Київміськбуд-2» було відмовлено за безпідставністю, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо неврахування судами заяви про застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності. 
Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства,
і з якою погоджується суд касаційної інстанції. 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 листопада 
2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                   Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова 
                                                                                                     Б. І. Гулько
Г. В. Кривцова
Р. А. Лідовець