ПОСТАНОВА
Іменем України

19 листопада 2019 року 
Київ
справа №804/911/14
адміністративне провадження №К/9901/5715/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року у складі судді Юхно І.В. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у складі колегії суддів Іванова С.М., Чабаненко С.В., Шлай А.В. у справі № 804/911/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, 

У С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Профіль України» (далі - Товариство, позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської митниці Міндоходів України (далі - митний орган, відповідач), в якому просило (з урахуванням уточнення позовних вимог) визнати протиправними та скасувати картку відмови у митному оформленні товарів та рішення про коригування митної вартості товарів.
Від відповідача надійшло клопотання про заміну сторони - Дніпропетровської митниці Міндоходів України на її правонаступника - Дніпропетровської митниці ДФС, яке задоволено Судом.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 10 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року, позов задовольнив. Визнав протиправною та скасував картку відмови у митному оформленні товарів №110100000/2013/00558 від 9 жовтня 2013 року. Визнав протиправним та скасував Рішення про коригування митної вартості товарів №110100000/2013/200459/1 від 9 жовтня 2013 року.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції, з доводами якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару. 
У березні 2015 року відповідач подав касаційну скаргу, в якої посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, невідповідність висновків судів обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Відзив на касаційну скаргу від позивача до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої та апеляційної інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили - між позивачем з «HANGZHOU YONGZHAN TRADING CO., LTD» (КНР) (постачальник)     укладено контракт купівлі-продажу № YF0806-10 від 8 червня 2010 року.  10 серпня 2013 року укладено специфікацію № 100 до контракту № YF0806-10, відповідно до якої позивачем отримано товар:
- оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,38 мм;
- оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,40 мм.

Відповідно до специфікації № 100 від 1 серпня 2013 року, яка є невід`ємною частиною контракту № YF0806-10, постачальник здійснив поставку товарів на умовах поставки CFR Одеса, умови оплати - 100 % передоплата, одержувач - Товариство.

7 жовтня 2013 року позивач звернувся до відділу митного оформлення митного посту «Дніпропетровськ-Лівобережний» Дніпропетровської митниці Міндоходів для оформлення вантажу за вищевказаним контрактом, шляхом подання вантажно-митної декларації № 110100000/2013/231451 від 7 жовтня 2013 року.

Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару позивачем надані наступні документи:
- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами № 110/2012/0001937 від 3 грудня 2012 року;
- залізнична накладна для внутрішнього сполучення № 40597171 від  30 вересня 2013 року;
- коносамент (Bill of lading) EGLV143386535825    від 16 серпня 2013 року;
- банківський платіжний документ про оплату товару № 351 від 2 серпня 2013 року;
- банківський платіжний документ про оплату товару № 401 від 26 вересня 2013 року;
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару Swift 1557 від 5 серпня 2013 року;
- платіжний документ, що підтверджує вартість товару Swift 1617 від 26 вересня 2013 року;
- виписка з бухгалтерської документації від 5 серпня 2013 року;
- виписка з бухгалтерської документації від 26 вересня 2013 року;
- прейскурант (прайс-лист) виробника від 12 серпня 2013 року;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 4147 від 17 вересня 2013 року;
- розрахунок ціни (калькуляція вартості товарів) від 12 серпня 2013 року;
- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість № 01-422 від 7 жовтня 2013 року (крім позначених кодами 3001-3021, 3023);
- некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість № 616 від 4 жовтня 2013 року (крім позначених кодами 3001-3021, 3023);
- рахунок-фактура (інвойс) TR110750В від 12 серпня 2013 року;
- пакувальний лист б/н від 12 серпня 2013 року;
- рахунок-проформа TR110750 від 1 серпня 2013 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 100 від 1 серпня 2013 року;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення YF0806-10 від 8 червня 2010 року;
- довідка Лівобережної МДПІ про проведення декларування валютних цінностей, доходів чи майна, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (про відсутність за межами України валютних цінностей та майна) № 84 від 10 липня 2013 року;
- інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Радіологічний контроль ввіз/вивіз дозволено»)№ 2761 від 16 серпня 2013 року;
- резервна позиція № 915 від 26 липня 2001 року;
- сертифікат про походження товару загальної форми CCPIT130584683 від 13 серпня 2013 року;
- інші некласифіковані документи - сертифікат якості № TR110750В від 12 серпня 2013 року; 
- єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів № 110100000/0686 від 2 жовтня 2013 року;
- копія митної декларації країни відправлення №310120130518391690 від 18 вересня 2013 року;
- митна декларація за якою було відмовлено у випуску товарів №110100000/2013/231451 від 7 жовтня 2013 року.

Дніпропетровська митниця з визначенням митної вартості товару у вищевказаній вантажно-митній декларації не погодилась та відмовила в оформленні товару шляхом видачі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 110100000/2013/00558 від 9 жовтня 2013 року.

За результатами проведеного відповідачем відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України контролю, із застосуванням системи управління ризиками Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР), відповідно до статті 337 Митного кодексу України в автоматизованому порядку виявлено ризик щодо можливого заниження митної вартості товару та сформовано повідомлення щодо необхідності     здійснення перевірки правильності визначення митної вартості, звернувши увагу на вартість ідентичних або подібних товарів.

В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
- дати оплати не кореспондуються з датою фактичного відвантаження відповідно до дати коносаменту (16.08.2013), та не відповідають умовам доповнення № 100 від 1 серпня 2013 року до зовнішньоекономічного контракту, інвойсу від 1 серпня 2013 року, прайс-листа виробника від 12 серпня 2013 року; 
- у висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» зазначено дату зовнішньоекономічного контракту 8 червня 2013 року, що не відповідає заявленій; 
- в копії експортної митної декларації країни відправлення в графі «Транспортні витрати» зазначену суму транспортних витрат - 7800,00 дол. США. Шляхом обчислення, за інформацією країни експорту (копія експортної митної декларації країни відправлення) сума транспортних витрат обчислюється на рівні 74,55 дол. США/т. Надана в калькуляціях собівартості товарів вартість транспортування складає 40,00 дол. США/т, що не відповідає зазначеній інформації країни експорту;
- виписки по рахунку, надані декларантом в якості виписок з бухгалтерської документації не є бухгалтерськими документами та не відносяться до системи бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві; 
- невідповідність дати проплати (02.08.2013) за платіжним дорученням від 2 серпня 2013 року з датою проплати 5 серпня 2013 року згідно swift 1557 від 5 серпня 2013 року.

7 жовтня 2013 року посадовою особою відповідача надіслано позивачу електронне повідомлення про виявлені недоліки наданих документів. Зазначеним рішенням запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації.

Листом від 8 жовтня 2013 року позивач повідомив митний орган, що наполягає на достатності усіх документів, що є у наявності відповідача для визначення митної вартості товарів. Додатково надав виправлений висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 4357 де раніше була зроблена технічна помилка в даті контракту. 

Товариством 7 жовтня 2013 року зроблено запит до виробника товару стосовно калькуляції собівартості сталі оцинкованої в рулонах від 12 серпня 2013 року, яка поставляється Товариству згідно контракту № YF0806-10 від 8 червня 2010 року, відповідь виробника вх.№02/104 від 8 жовтня 2013 року також надано митному органу.

Посадова особа митного органу, відповідно до статті 55 Митного кодексу України, прийняла рішення про коригування заявленої митної вартості товару  № 110100000/2013/200459/1 від 9 жовтня 2013 року, відповідно до якого митну вартість скориговано до 0,87 доларів США/кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням резервного методу відповідно до статті 60 Митного кодексу України.

Митний орган відкоригував митну вартість товару, внаслідок чого вартість товару збільшено на 7    809,3 USD, а щодо конкретних товарних позицій:
- оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,38 мм - 3 894,90 USD;
- оцинкована сталь методом гарячого цинкування в рулонах товщиною 0,40 мм - 3 914,40 USD.

У підсумку позивачу донараховано додатково податок на додану вартість у сумі 12    483,94 грн.

Позивач подав нову вантажну митну декларацію ВМД № 110100000/2013/231873 від 9 жовтня 2013 року з наданням фінансових гарантій, відповідно до глави 45 Митного кодексу України, при цьому товар випущено у вільний обіг з митною вартістю визначеною декларантом та сплати різниці суми платежів, обчислених митним органом відповідно до прийнятого рішення про коригування митної вартості.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, колегія суддів Верховного суду виходить з наступного.

Згідно із статтею 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII глави 45 Митного кодексу України .

Частиною 1 статті 54 глави 45 Митного кодексу України  передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 глави 45 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленого декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Статтею 53 глави 45 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим кодексом, одночасно з митною декларацією подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї статті перелічені документи, які підтверджують митну вартість товарів: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частині 5 і в статті 52 глави 45 Митного кодексу України , та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товарів, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 глави 45 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язаний протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. 

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 глави 45 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю товарів виключно за наявності обґрунтованих підстав, вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів,    у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом документів згідно переліку відповідно до умов, зазначених у частині другій - четвертій статті 53 глави 45 Митного кодексу України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 

За приписами частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54    глави 45 Митного кодексу України  виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 

За правилами статті 264 Митного кодексу України, якщо митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього кодексу, чи з порушенням інших вимог Митного кодексу України, митний орган відмовляє у прийнятті такої митної декларації.

Суди попередніх інстанцій встановили, а митний орган не поставив під сумнів доводами касаційної скарги, що 1 серпня 2013 року сторони контракту підписали додаткову угоду № 100 до контракту; 1 серпня 2013 одержано проформу-інвойс; 5 серпня 2013 здійснена перша частина передплати за товар у сумі 2390 доларів США; 12 серпня 2013 одержано комерційний інвойс на фактичну кількість товару; 16 серпня 2013 року товар відвантажено згідно транспортному документу коносаменту EGLV143386535825; 26 вересня 2013 року зроблена друга частина передплати за товар у сумі 80 388,58 доларів США, а після цього - 27 вересня 2013 року товар перетнув державний кордон України.

В тексті згаданих контракту та специфікації немає жодних вказівок що передплата повинна бути зроблена до відвантаження. Факт, що 100 % оплата товару відбулась до перетину державного кордону України митним органом не спростований.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що не має будь яких підстав вважати, що дати здійснення оплати за товар впливають на ідентифікацію товару і визначення його митної вартості.

Крім того, митний орган не заперечує, що разом з листом № 01-429 від 8 жовтня 2013 року Товариство року надало на адресу відповідача виправлений висновок ДП «Укрзовнішпромекспертиза» № 4357, в якому раніше була зроблена технічна помилка.

Митний орган посилався на те, що в копії експортної митної декларації країни відправлення в графі «Транспортні витрати» зазначену суму транспортних витрат -7800,00 дол. США. Шляхом обчислення, за інформацією країни експорту (копія експортної митної декларації країни відправлення) сума транспортних витрат обчислюється на рівні  74,55 дол. США/т. Надана в калькуляціях собівартості товарів вартість транспортування складає 40,00 дол. США/т, що не відповідає зазначеній інформації країни експорту. 

Калькуляція - розрахунково-вартісна методика обліку, за допомогою якого обраховується планова собівартість продукції. Калькуляція - це обчислення собівартості одиниці продукції за елементами витрат. Всі види калькуляцій є: попередніми, їх розробляють до початку виробництва продукції та використовують при складанні кошторису.    

Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, якщо у постачальника відбулося якесь перерозподілення затрат за елементами витрат, це жодним чином не стосується покупця, якщо кінцева, узгоджена сторонами ціна товару, не змінюється.

Щодо посилань відповідача на те, що виписки по рахунку, надані декларантом в якості виписок з бухгалтерської документації, не є бухгалтерськими документами та не відносяться до системи бухгалтерського обліку та фінансової звітності на підприємстві, а також з приводу невідповідності дати проплати (02.08.2013 року) за платіжним дорученням від 2 серпня 2013 року № 351 з датою проплати (05.08.2013 року) згідно swift 1557 від  5 серпня 2013 року суди попередніх інстанцій встановили наступне.

До митного оформлення надано виписки руху грошових коштів, коли здійснювалась купівля валюти для здійснення розрахунків з постачальником, копії платіжних доручень в іноземній валюті № 351 та № 401 та копії грошового переказу SWIFT. 

Платіжне доручення за № 351 надано до банку 2 серпня 2013 року, але у зв`язку з браком коштів того дня валюта не була куплена, тому це доручення виконано банком 5 серпня 2013 року, наступного робочого дня по факту надходження коштів, про що свідчать відбитки печаток банку. Зазначене також підтверджується довідкою ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 30 січня 2014 року № 6/26-701, яка міститься в матеріалах справи.

Суд погоджується з доводом судів першої та апеляційної інстанцій, що всі вищенаведені зауваження відповідача жодним чином не впливали на визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що під час здійснення митного оформлення товарів позивачем надані усі необхідні, передбачені законодавством документи, які обґрунтовано та безперечно доводили вартісні показники товару, що імпортується. Тобто, у відповідача не було жодних підстав самостійно визначати митну вартість задекларованого позивачем товару.

Таким чином, митний орган неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

Подані Товариством документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами статті 58 Митного кодексу України.

В касаційній скарзі митний орган проігнорував всі обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, доводи касаційної скарги зводяться виключно до повторення недоліків, визначених у повідомленні від митниці декларанту, яким надалі оцінку як суд першої та і суд апеляційної інстанцій.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно митного оформлення придбаного Товариством товару, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.    

Дослідивши рішення судів попередніх інстанцій в межах вимог касаційної скарги, Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого, касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2015 року у справі № 804/911/14 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду