ПОСТАНОВА
Іменем України

11 листопада 2019 року 
Київ
справа №812/1514/17
адміністративне провадження №К/9901/21653/19
Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: суддя-доповідач - Гусак М. Б., судді - Гімон М. М., Усенко Є. А.,  
за участю секретаря судового засідання Хом`яка О.А.,
учасники справи:
представник позивача - Короба Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року (судді - Компанієць І.Д. Геращенко І.В., Ястребова Л.В.) та рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року (суддя - Кисельова Є.О.) у справі №    812/1514/17 за позовом    приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
УСТАНОВИЛА:
У жовтні 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» (далі - ПРАТ «Краснодонвугілля») до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - ДФС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 липня 2017 року № 0004204709 про застосування до позивача штрафу у сумі 1   429   467, 03 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірне рішення відповідача було прийнято на підставі акта камеральної перевірки від 16 червня 2017 року № 566/28-10-47-09/32363486, яким встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) та згідно із статтею 120-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) за вказане порушення до нього було застосовано штраф у сумі 1   429 467,03 грн.
Проте, на думку позивача, відповідачем під час прийняття спірного рішення не було взято до уваги об`єктивні поважні причини порушення ПРАТ «Краснодонвугілля» строків реєстрації податкових накладних, а саме: 15 березня 2017 року адміністративну будівлю ПРАТ «Краснодонвугілля», виробничі потужності підприємства, первинну та бухгалтерську документацію, які знаходилися за адресою: вул. Комсомольська, 5, м. Сорокіне (Краснодон), було захоплено невідомими особами так званої «ЛНР», про що позивачем повідомлено правоохоронні органи, та відомості за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 206-2 Кримінального кодексу України. Крім цього, 17 березня 2017 року позивачем направлено до належного податкового органу повідомлення про втрату первинних документів. У зв`язку із захопленням усього майна і документів ПРАТ «Краснодонвугілля» відповідно до Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233, позивач був змушений одержати новий сертифікат електронно-цифрового підпису для подальшого подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, і лише 3 травня 2017 року ним із Запорізьким управлінням ДФС було укладено договір про визнання електронних документів.
Також, позивач послався на те, що у зв`язку з проведенням антитерористичної операції в 2014 році він опинився у складній виробничо-фінансовій ситуації, у зв`язку з чим звернувся до Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) з заявою про встановлення та підтвердження існування на території м. Луганська та Луганської області обставин непереборної сили (форс-мажору), що унеможливлюють здійснення господарської діяльності ПРАТ «Краснодонвугілля». ТПП України розглянуто заяву позивача та видано сертифікат (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 1 вересня 2014 року № 2749/05-04, яким засвідчено настання обставин форс-мажору з 1 серпня 2014 року для ПРАТ «Краснодонвугілля» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів, які стосуються справляння та сплати податків та інших обов`язкових платежів. На думку позивача, вказаний сертифікат надав йому право на звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань згідно зі статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом дії цього Закону.
З огляду на викладене, на думку позивача, у відповідача були відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року  позов задоволено, визнано протиправним та скасовано спірне податкове повідомлення-рішення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПРАТ «Краснодонвугілля», звернувшись до контролюючого органу у строк, визначений ПК України, із повідомленням про втрату первинної документації та заявою про оформлення нового сертифіката електронно-цифрового підпису для подальшого подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, вжив всіх можливих заходів для виконання своїх обов`язків, передбачених ПК України, оскільки, об`єктивно не мав можливості і законних підстав зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування в ЄРПН за період березень-квітень 2017 року  раніше, ніж укладено з відповідачем договір про визнання електронних документів. Відповідно, порушення позивачем строку реєстрації зазначених податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних відбулося з поважних причин.  
Водночас судом першої інстанції визнано безпідставними посилання позивача на існування форс-мажорних обставин, які підтверджуються сертифікатами ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН та зазначено, що наявність у платника податку вказаних сертифікатів не надає йому підстав здійснювати реєстрацію в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за правилами, що є відмінними від правил, визначених ПК України та Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246.
Суд першої інстанції вказав, що Закон України від 2 вересня 2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII) не визначив можливості звільнення платника податків від відповідальності за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН через настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції. Не передбачено такого звільнення і ПК України, а лише надано платнику податків право звернутися із заявою до контролюючого органу для продовження граничних строків подання податкової звітності та зміни строків сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), а також для списання податкового боргу, що виник унаслідок обставин непереборної сили. Отже, суд дійшов висновку, що сама по собі наявність у ПРАТ «Краснодонвугілля» сертифіката ТПП України не звільняє його від обов`язку дотримання граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, визначених у пункті 201.10 статті 201 ПК України.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, яку постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року було частково задоволено та змінено рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року. Мотивувальна частина щодо визначення підстав задоволення позову викладена в редакції даної постанови; в іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду - залишено без змін.
Частково задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції щодо відхилення доводів позивача про те, що сертифікат ТПП України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є підставою для звільнення від відповідальності за порушення строків реєстрації податкових накладних у ЄРПН. Апеляційний суд виходив з того, що, оскільки, податкова накладна є звітним податковим документом, що підтверджує виникнення податкового обов`язку платника податків у зв`язку з продажем товарів (робіт, послуг) і одночасно підтверджує право на податковий кредит у покупця - платника податків у зв`язку з придбанням таких товарів (робіт, послуг), відповідно, з урахуванням положень статті 10 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII), протягом дії цього закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов`язань, є сертифікат ТПП України. Дія обставин непереборної сили, засвідчена даним сертифікатом, на думку апеляційного суду, розповсюджується також на виконання обов`язків позивача щодо реєстрації податкових накладних, як документів податкової звітності.
При цьому, суд апеляційної інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14 березня 2018 року та від 8 травня 2018 року у справах № 805/1463/17-а та № 805/808/17-а відповідно.
9 серпня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДФС, в якій відповідач просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що сертифікатом, виданим ТПП України, яким засвідчено настання для позивача відповідно до пунктів 100.4, 100.5 статті 100 ПК України з 1 серпня 2014 року обставин непереборної сили при здійсненні ним господарської діяльності на території Луганської області та дотримання законодавчих актів України, що стосуються справляння та сплати  податків та обов`язкових платежів, не встановлено інші строки реєстрації податкових накладних ніж ті, що передбачені пунктом 201.10 статті 201 ПК України та не звільнено позивача від обов`язку їх своєчасної реєстрації. Враховуючи приписи пунктів 100.4, 100.5 статті 100 ПК України, платник податків має подати до податкового органу заяву про відстрочення або розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, на підставі якої має бути прийнято відповідне рішення та укладено договір про розстрочення/відстрочення сплати грошових зобов`язань або податкового боргу. Проте, позивач із такою заявою до податкового органу не звертався.
Позивачем відзив на касаційну скаргу не надано, що не перешкоджає касаційному перегляду оскаржуваних судових рішень.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої, третьої  статті 242 КАС України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що ПРАТ «Краснодонвугілля»  є юридичною особою, зареєстрованою за адресою: вул. Енергетиків, 54, м. Сєвєродонецьк, Луганська області; виробничі потужності підприємства знаходилися за адресою: вул. Комсомольська, 5, м. Сорокіне (Краснодон).
ДФС на підставі підпункту 75.1.1 пункту 75 статті 75, статті 76 ПК України проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахункових коригувань до податкових накладних у ЄРПН та даних, зазначених в декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року ПРАТ «Краснодонвугілля», якою встановлено порушення: пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, пункту 3 Наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», пунктів 2, 3 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 № 1246, в результаті чого порушено строки реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН/розрахунків коригування в ЄРПН на загальну суму ПДВ 7224469,56 грн, у тому числі: що підлягають наданню покупцям: в розмірі 154516,67 грн. з порушенням строку реєстрації до 15 календарних днів (4 календарних днів); в розмірі 7069705,04 грн. з порушенням строку реєстрації від 16 до 13 календарних днів (30 календарних днів); в розмірі 247,85 грн. з порушенням строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів (34 календарні дні) (том 1 а.с. 6-9).
За наслідками вказаної перевірки ПРАТ «Краснодонвугілля» відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення (том 1 а.с.5).
Факт порушення строку реєстрації зазначених податкових накладних/розрахунків коригування позивачем не заперечується.
В обґрунтування поважності причин порушення строку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН позивач зазначив, що 15 березня 2017 року керівництво ПРАТ «Краснодонвугілля» під натиском протиправного впливу представників так званої «ЛНР» було змушено залишити виробничі потужності, розташовані у м. Краснодон (м. Сорокіно) Луганської області, та інше майно підприємства, про що подало заяву до слідчого відділу Сватівського ВП ГУНП в Луганській області про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої внесені відомості до ЄРДР за № 12017130550000184 від 24 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 206-2 Кримінального кодексу України (том 1 а.с. 242-243).
17 березня 2017 року позивачем до Запорізького управління ДФС, а також до Державної фіскальної служби України направлено повідомлення про втрату первинних документів. Також позивач був змушений одержати новий сертифікат електронно-цифрового підпису для подальшого подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку (том 2 а.с. 14).
Згідно із протоколом засідання Наглядової ради ПРАТ «Краснодонвугілля» від 15 березня 2017 року № 89 (том 2 а.с. 8) припинено повноваження генерального директора ОСОБА_1 та розірвано укладений з ним трудовий договір (контракт), починаючи з дати цього засідання, призначено фінансового директора Кононова В.В. виконуючим обов`язки генерального директора товариства, починаючи з 16 березня 2017 року, що також підтверджується наказом від 16 березня 2017 року № 1 «Про призначення особи, виконуючої обов`язки генерального директора» (том 2 а.с. 10). У зв`язку з призначенням нового виконувача обов`язки генерального директора ПРАТ «Краснодонвугілля» позивач звернувся до податкового органу; між Запорізьким управлінням ДФС і позивачем укладено договір від 3 травня 2017 року № 030520171 про визнання електронних документів, на підставі якого в подальшому позивачем подавалася звітність до податкового органу (том 1 а.с. 107-109).
Крім цього, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу ТПП України видано сертифікати (висновки) від 1 вересня 2014 року №№ 2758/05-4, 2749/05-4 про настання обставин непереборної сили, якими відповідно до пунктів 100.4, 100.5 статті 100 та пунктів 102.6, 102.7 статті 102 ПК України засвідчено настання обставин непереборної сили з 1 серпня 2014 року ПрАТ «Краснодонвугілля» при здійсненні  господарської діяльності на території Луганської області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів та продовження граничних строків для подання податкової декларації (а.с.24-27 т.1). У сертифікатах також зазначено, що на момент їх видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.
При вирішенні питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права колегія суддів виходить з такого.
Законом № 1669 визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
За змістом статті 1 вказаного закону територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та до дати набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Стаття 10 Закону № 1669 передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання сертифіката ТПП України про засвідчення форс мажорних обставин. 
У статті 14-1 Закону України від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, зокрема, що ТПП України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
Відповідно до частини другої цієї статті форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Згідно із пунктом 102.6 статті 102 ПК України (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань підлягають продовженню керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) за письмовим запитом платника податків, зокрема, за положеннями підпункту 102.6.4 цього пункту, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування внаслідок обставин непереборної сили, підтверджених документально. Штрафні санкції, визначені цим Кодексом, не застосовуються протягом строків продовження граничних строків подання податкової декларації згідно з цим пунктом.
Згідно з пунктом 102.7 вказаної статті дія пункту 102.6 цієї статті поширюється на платників податків - фізичних осіб; посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність.
Погоджуючись із доводами відповідача щодо існування передбаченого ПК України порядку прийняття керівником (його заступником) органу доходів і зборів рішення про продовження строків подання платниками податків податкової звітності (до якої відноситься, зокрема, податкова накладна), якого не було дотримано позивачем, а також відсутності у сертифікатах, виданих позивачу ТПП України 1 вересня 2014 року, посилання на вплив форс-мажорних обставин на своєчасність реєстрації позивачем податкових накладних у ЄРПН за квітень 2017 року, колегія суддів, проте, доходить висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, приймаючи спірний акт індивідуальної дії, діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та, відповідно, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що призвело до безпідставного застосування до товариства фінансових санкцій у вигляді штрафу. На необхідності дотримання державними органами «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини наголосив Європейський суд з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України».
Враховуючи обставини справи, про які Товариство повідомляло слідчий відділ Сватівського ВП ГУНП в Луганській області (відомості внесені до ЄРДР за № 12017130550000184 від 24 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 206-2 Кримінального кодексу України), Запорізьке управління Державної фіскальної служби та Державну фіскальну службу України, колегія суддів доходить висновку, що суд, ухвалюючи спірне рішення, діяв у відповідності до завдань адміністративного судочинства з метою ефективного захисту прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та згідно із приписами частини п`ятої статті 242 КАС України щодо урахування практики Верховного Суду, що склалася.   
Відповідно до частин першої та другої   статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України   суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно із статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні касаційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби відмовити.
Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач                                                                                М. Б. Гусак
Судді                                                                                                    М. М. Гімон 
  Є. А. Усенко