Постанова
іменем України
29 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 133/1041/17
провадження № 51-2909 км 19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої                                                                         ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                              ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в  інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2019 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Кутища Калинівського району Вінницької області та  жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі – КК). 
Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені фактичні обставини
За вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2018  року, залишеним без зміни ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05  березня 2019 року, ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у  виді обмеження волі на строк 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з  випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК. На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про  амністію в 2016 році» засудженого звільнено від відбування призначеного покарання. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про  відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково: стягнуто на його користь у солідарному порядку з ОСОБА_7 та ПП «Буковина Трек» 20 000  грн на відшкодування моральної шкоди; у частині стягнення матеріальної шкоди відмовлено. Цивільний позов прокурора задоволено повністю й стягнуто з   ОСОБА_7 на користь КП «Козятинська ЦРЛ Козятинської районної ради» 1994,60 грн на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 . Вирішено питання щодо речових доказів і судових витрат у цьому кримінальному провадженні.
Суд визнав ОСОБА_7 винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, за обставин, викладених у вироку. 
Як установив суд, ОСОБА_7 15 квітня 2017 року близько 12:30, керуючи технічно справним автомобілем марки «МАN 8.163» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який належить ПП «Буковина Трек», рухаючись по другорядній дорозі – вулиці Січових Стрільців у м. Козятині, виїхав на перехрестя з вулицею Героїв Майдану та  допустив зіткнення з мопедом марки «МШБТАЖі», що рухався головною дорогою під керуванням ОСОБА_8 . Останній упав з мопеда, внаслідок чого отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Вказані наслідки перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з  порушенням водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 10.1, 16.11, 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник в інтересах засудженого, посилаючись на істотне порушення судами першої та апеляційної інстанцій вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про зміну судових рішень у частині вирішення цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди, а  також цивільного позову прокурора про стягнення витрат на лікування потерпілого, просить у цій частині позовних вимог потерпілого та прокурора відмовити. Захисник звертає увагу на те, що засуджений під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки в ПП «Буковина Трек», тому вказані стягнення мають бути здійснені зі страхової компанії «Універсальна», у якій був застрахований автомобіль, або з ПП «Буковина Трек», що є власником автомобіля.
Учасникам кримінального провадження було повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор заперечував проти задоволення касаційних вимог і  просив судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
Мотиви Суду
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину проти безпеки руху, правильність юридичної оцінки діяння за ч. 1 ст. 286 КК, а також справедливість призначеного засудженому покарання та застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» у касаційній скарзі не оспорюються. Тому згідно зі ст. 433 КПК у зазначеній частині оспорювані судові рішення в касаційному порядку Судом не перевіряються. 
Посилання захисника на неправильне вирішення судом цивільного позову прокурора та стягнення з ОСОБА_7 на користь КП «Козятинська ЦРЛ Козятинської районної ради» 1994,60 грн на відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 є  не обґрунтованими.
Відповідно до положень ст. 1206 ЦК особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. 
Встановивши, що КП «Козятинська ЦРЛ Козятинської районної ради» понесла витрати на лікування потерпілого ОСОБА_8 в розмірі 1994,60 грн, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про задоволення цивільного позову прокурора.
Разом з тим стосовно доводів захисника, наведених у касаційній скарзі, щодо неправильного вирішення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди у  солідарному порядку з ОСОБА_7 та ПП «Буковина Трек», то Суд вважає їх обґрунтованими. 
За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на  підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05 грудня 2018 року (справа  № 426/16825/16-ц) на підставі аналізу норм статей 1187 та 1172 ЦК дійшла висновку про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з  особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки – роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а  не  безпосередньо винним водієм.
За змістом ч. 1 ст. 1190 ЦК солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди. 
За таких обставин колегія суддів не погоджується з рішеннями судів першої та  апеляційної інстанцій щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілого у солідарному порядку з ОСОБА_7 та ПП «Буковина Трек».
Крім того, за матеріалами провадження, автомобіль марки «МАN 8.163» на час події був застрахований ПП «Буковина Трек» у страховій компанії «Універсальна», що     підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9961921 (т. 1 а.с.  214). Отже, вказаний транспортний засіб страховик прийняв на страхування на  випадок заподіяння шкоди третім особам під час ДТП за його участю.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року (справа  № 755/18006/15-ц) дійшла висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у  передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. 
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
А відповідно до пунктів 72, 73 вказаної постанови відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 
Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і   сплачує страхові платежі, не відповідає Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та висновкам Великої Палати Верховного Суду.
У своїх показаннях у суді першої інстанції сторона захисту посилалася на те, що ПП   «Буковина Трек» застрахувало цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії «Універсальна», а тому відповідати за шкоду, завдану потерпілому (у межах ліміту відповідальності страховика) повинен виключно страховик, так як у нього виник обов`язок з виплати такого страхового відшкодування.
Однак місцевий суд, не вирішивши питання про залучення до провадження страхової компанії «Універсальна», розглянув цивільний позов потерпілого. При цьому місцевим судом не з`ясовано чи звертався потерпілий до страхової компанії з  вимогою про відшкодування коштів, чи виплачені нею будь-які кошти на користь потерпілого в позапроцесуальний спосіб. За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про  відшкодування на його користь моральної шкоди не можна визнати законним та  обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню у цій частині.
Апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційні скарги захисника  ОСОБА_6 в інтересах засудженого та ПП «Буковина Трек», не звернув уваги на   допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог КПК, а також у   порушення вимог ст. 419 КПК не надав вичерпної відповіді на всі доводи апеляційних скарг в цій частині, та безпідставно залишив вирок місцевого суду без зміни.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції та  ухвала суду апеляційної інстанції в  частині вирішення цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягають скасуванню з призначенням розгляду провадження у цій частині у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. 
Рішення судів у частині стягнення із засудженого на користь лікарні витрат на  лікування потерпілого відповідають вимогам закону.
Отже, подану касаційну скаргу слід задовольнити частково. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 07 грудня 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 березня 2019 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. У решті рішення судів залишити без  зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 
С у д д і:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                       ОСОБА_3