ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/1526/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй - головуючий, Н. М. Губенко, О. А. Кролевець 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від  04.07.2019
у складі колегії суддів: С. І. Буравльов - головуючий, С. А. Пашкіна, М. А. Дідиченко 
та на рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2019
суддя: В. В. Сівакова
за позовом приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»
до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця»
про стягнення штрафу у розмірі 451 837,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь»  (далі - ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», позивач) звернулося до господарського суду  міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» (далі - Залізниця, відповідач) про стягнення  з відповідача 451 837,30 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач допустив прострочення доставки вантажу.

Відповідач просив суд застосувати позовну давність та просив зменшити розмір штрафу.

2. Короткий зміст рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.04.2019 у справі №910/1526/19, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2019, позов ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 135 551,19 грн штрафу, в іншій частині позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що вантаж який перевозився за залізничними накладними, Залізницею доставлено ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» за межами термінів доставки, про що свідчить календарний штемпель на залізничних накладних.

Судом першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, задоволено клопотання Залізниці про зменшення розміру штрафу, оскільки частина залізничної мережі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» розташована в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з містом Маріуполь між станцією Волноваха та станцією Камиш-Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, внаслідок чого має місце затримка доставки вантажу, що підтверджується схемою Донецької залізничниці; позивачем не надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем.

Крім того, суд зазначає, що за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія отримала збитки у сумі 295 676,00 тис. грн, що підтверджується звітами про фінансові результати.

Судом залишено клопотання відповідача про застосування строків позовної давності без задоволення, оскільки позивачем не пропущено визначений чинним законодавством строк позовної давності

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2019р., постанову Північного апеляційного господарського суду від  04.07.2019р. в частині зменшення розміру штрафу та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» про стягнення з відповідача штрафу в сумі 451    837,30 грн задовольнити в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що Залізницею не було подано доказів на підтвердження причин поважності несвоєчасної доставки вантажу, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Крім того, позивач мотивує касаційну скаргу тим, що судами неправомірно прийнято до уваги наведені у клопотанні відповідача доводи та зменшено розмір штрафу без урахування інтересів обох сторін, а наведені відповідачем обставини не є винятковими.

Позивач зазначає, що єдиним достатнім та належним документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили, які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне) виконання зобов`язань є сертифікат Торгово-промислової палати України, який Залізницею не подано.

Також позивач наголошує, що нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу є імперативною нормою та не передбачає для її застосування обов`язку надання доказів понесення збитків позивачем або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем.

Позивач у клопотанні про розгляд касаційної скарги вказує на фундаментальне значення справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

4. Позиції інших учасників справи

Відзивів чи заперечень на касаційну скаргу від відповідача не надходило.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" до станції призначення - "Сартана" Донецької залізниці здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", що підтверджується залізничними накладними.

Судами встановлено, що вантаж, який прямував згідно з залізними накладними, залізницею доставлено ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" після закінчення встановленого строку доставки. 

Календарними штемпелями на залізничних накладних підтверджується, що вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Судами встановлено, що за всіма залізничними накладними мало місце прострочення доставки вантажу на дві і більше діб.

Відповідно до розрахунку позивача загальна сума штрафу за несвоєчасну доставку вагонів складає 451 837,30 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду.

6. Норми права та мотиви, з яких виходить Верховний Суд при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Статтею 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998р., встановлено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пп. 1.1.1 п. 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р. (зі змінами та доповненнями) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок. 

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1 вказаних Правил).

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 
- 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 
- 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 
- 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Врахувавши вказане, здійснивши аналіз наявних у матеріалах справи доказів згідно з вимогами ст. 86 ГПК України, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до висновку, що вантаж за наявними у матеріалах справи залізничними накладними доставлено позивачеві з порушенням терміну, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 451    837,30 грн за прострочення доставки вантажу є обґрунтованими.

Крім того судами встановлено, що позивач звернувся з позовом в межах строків, передбачених п. п. 134, 136 Статуту Залізниць та ст. 315 ГК України.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач просив зменшити розмір заявленої до стягнення суми штрафу до 5 % від нарахованої суми.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що проведення АТО значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця» та забезпечення виконання вимог та положень Статуту залізниць України і Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО.

Відповідач пояснює, що до початку АТО переважна більшість вантажів прямувала до станцій міста Маріуполь зі станцій Дружківка, Авдіївка через станцію Ясинувата та Донецьк, а зі станцій Придніпровської, Південно-Західної залізниць до станцій міста Маріуполя через станції Покровськ, Ясинувата та Донецьк. Зазначені ділянки мали дві залізничні колії та були електрифікованими. На сьогоднішній день станція Ясинувата та Донецьк знаходяться на непідконтрольній території і рух потягів у бік міста Маріуполь припинено з осені 2014 року.

Єдиним на сьогодні залізничним сполученням з м. Маріуполь є ділянка залізниці між ст. Волноваха та ст. Комиш-Зоря. Зазначена ділянка має лише одну неелектрифіковану колію, яка до початку проведення АТО була допоміжною та резервною ланкою транспортного сполучення з м. Маріуполь. Враховуючи, що крім позивача в м. Маріуполь залізницею обслуговується чимало великих підприємств: ДП «Маріупольський торговельний морський порт», ПАТ «Азовмаш», ПАТ «ММК ім. Ілліча» та інші, обсяги перевезень вантажів значно перевищують пропускну здатність ділянки Волноваха - Комиш-Зоря. Зазначені обставини, на думку відповідача свідчать про те, що порушення термінів доставки вантажу мали місце з незалежних від перевізника причин.

Також відповідач вказує на погіршення фінансового стану регіональної філії «Донецька залізниця», зокрема за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія отримала збитки у розмірі 295 676,00 тис. грн., що підтверджується звітом.

Судом першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України зменшено розмір штрафу до 30% та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 135 551,19 грн.

Позивач в касаційній скарзі предметом оскарження зазначає - зменшення судом першої інстанції розміру штрафу.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. 

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. 

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; поведінку винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання); наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, тощо.
Встановивши відповідні обставини, суд вирішує питання стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Судами враховано, що частина залізничної мережі регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Українська залізниця" знаходиться в зоні проведення АТО, що спричиняє використання лише одного залізничного сполучення з містом Маріуполь між станцією Волноваха та станцією Камиш-Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, у зв`язку з чим має місце затримка доставки вантажу, що підтверджується схемою Донецької залізничної дороги.

Крім того, суд першої інстанції вказує на те, що за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія отримала збитки, що підтверджується звітами, та позивачем не надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки відповідачем вантажів.

Суди попередніх інстанцій врахували надані сторонами пояснення та докази і дійшли правильного висновку про часткове стягнення штрафу, оскільки законом прямо передбачено право суду на зменшення розміру штрафних санкцій та віднесено визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, на розсуд суду з урахуванням конкретних обставин справи.Посилання позивача на те, що судами неправомірно прийнято до уваги доводи, наведені у клопотанні відповідача, та зменшено розмір штрафу без урахування інтересів обох сторін, відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того відповідач у своєму клопотанні просив суд зменшити суму штрафу до 5% суми позову. Суд першої інстанції, врахувавши у сукупності наведені відповідачем у клопотанні доводи та інтереси обох сторін, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру присудженого до стягнення штрафу до 30%.

Доводи позивача про невинятковість наведених відповідачем обставин не можуть свідчити про помилковість висновків судів щодо наявності підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки вони оцінювалися в сукупності з іншими обставинами.

Крім того, Судом відхиляються доводи про те, що єдиним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили є сертифікат Торгово-промислової палати України, оскільки в даному конкретному випадку не йде мова про форс-мажорні обставини та звільнення відповідача від виконання зобов`язання.

Позивач в касаційній скарзі вказує на відсутність необхідності доводити факт понесених ним збитків внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, однак, норми ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України пов`язують право суду зменшити розмір неустойки із необхідністю з`ясування наявності значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків.

Крім того, слід зазначити, що правова позиція щодо можливості зменшення штрафу викладена в постановах Верховного Суду у справах, зокрема: №905/725/17, №905/1180/17, № 905/1243/17, №905/64/18, №910/16925/18, №905/1742/18.

Посилання скаржника на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 27.02.2019р. у справі №910/9765/18, Судом не приймається до уваги з огляду на те, що правовий висновок у цій справі не доводить наявності неоднакового застосування судом одних і тих самих норм матеріального права, а свідчить лише про наявність у цій справі інших істотних обставин, в залежності від підтвердження яких належними та допустимими доказами і було постановлено відповідне судове рішення.

7. Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги  

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд констатує, що суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, тому підстави для зміни чи скасування судових рішень відсутні.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, що стали підставою для частково задоволення позову відповідно до встановлених обставин.

8. Судові витрати

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129  ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.  

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317  ГПК України, Верховний Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 04.04.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від  04.07.2019 у справі №910/1526/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О. О. Мамалуй

Суддя                                                                                          Н. М. Губенко

Суддя                                                                                            О. А. Кролевець