Постанова
Іменем України 
 
21 жовтня 2019  року
м. Київ
 
справа № 753/6460/17-ц
провадження № 61-16669св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О.,  Русинчука М. М.,   
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» ,
відповідач -   ОСОБА_1 ,
   
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня                    2017 року у складі судді Леонтюк Л. К. та постанову Апеляційного суду  міста Києва від 06 березня 2018 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Музичко С. Г.,    
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У  квітні 2017 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк» або банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1  про відшкодування майнової шкоди.      
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 21 листопада                   2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, у зв`язку із чим було проведено інвентаризацію активів та зобов`язань станом на                    21 листопада 2014 року.
Згідно з інвентаризаційним описом основних засобів і необоротних нематеріальних активів станом на 21 листопада 2014 року встановлено наявність основних засобів у кількості 2 247 штук, що підтверджено підписом матеріально-відповідальної особи ОСОБА_1 .  
Із 28 березня до 17 липня 2015 року проведено інвентаризацію майна,                   у результаті якої виявлено відсутність матеріальних цінностей, що   перебували на зберіганні у відповідача. 
08 квітня 2015 року відповідача звільнено з посади директора адміністративно-господарського департаменту у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. 
Оскільки відповідач надіслану 17 липня 2016 року та отриману ним вимогу про повернення матеріальних цінностей або відшкодування їх вартості на суму 291 282,00 грн не виконав, посилаючись на вимоги статей 130, 134, 135-3 КЗпП України, банк просив позовні вимоги задовольнити. 
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня                      2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду міста Києва від 06 березня 2018 року, в задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з їх недоведеності та безпідставності.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись з таким вирішенням спору, ПАТ «ВіЕйБі Банк»  подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та  ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.  
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» аргументована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неповно дослідили обставини справи, що мають значення для справи, оскільки відповідач, як матеріально-відповідальна особа, своїм підписом підтвердив наявність усіх цінностей, зазначених у інвентаризаційному описі, що перевірені комісією у його присутності і претензій не має, та що перераховані в описі цінності перебувають у нього на зберіганні.  
Відзив/заперечення на касаційну скаргу 
ОСОБА_1 подав відзиви, в яких просить залишити без задоволення касаційну скаргу та без змін оскаржувані судові рішення як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального тиа процесуального права.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою  Верховного Суду від 04 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.
Витребувано з  Дарницького районного суду міста Києва зазначену справу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що з 10 січня 2012 року ОСОБА_1  працював на посаді директора адміністративно-господарського департаменту ПАТ «ВіЕйБі Банк». 
У зв`язку зі скороченням штату працівників відповідач звільнений  з роботи  08 квітня 2015 року на підставі  пункту 1 статті 40 КЗпП України.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 листопада 2014 рокув ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 21 листопада 2014 року, а рішенням від 20 березня                  2015 року № 63 розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку.
Згідно з протоколом робочої інвентаризаційної комісії від 26 червня                 2015 року № 1 з 20 березня 2015 року здійснено інвентаризацію  майна, у результаті якої виявлено нестачу матеріальних цінностей.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.
Суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються главою ІХ КЗпП України, зокрема, статтями 130, 132-135 КЗпП України.
За змістом зазначених норм матеріального права, при вирішенні спорів щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладення на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника.
Згідно з частинами першою та другою статті 130 КЗпП Українипрацівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. 
Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.
Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.
Випадки повної матеріальної відповідальності визначені у  статті           134 КЗпП України, зокрема, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135^1 цього Кодексу  укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (пункт 1).
Суди встановили, що наказом від 09 квітня 2013 року № 456 «Про призначення осіб, відповідальних за облік та переміщення матеріальних цінностей ПАТ «ВіЕйБі Банк» були визначені відповідальні особи за облік та переміщення основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, нематеріальних активів, які обліковуються на балансі головного банку і використовуються в його обороті, серед яких відповідача як матеріально-відповідальну особу зазначено не було.   
Будь-яких інших доказів на підтвердження факту укладення з відповідачем договору про повну матеріальну відповідальність матеріали справи не містять, та що такий договір мав місце судами не встановлено.    
Також суди встановили, що наданий позивачем протокол засідання робочої інвентаризаційної комісії від 26 червня 2015 року № 1 не є підставою для покладення матеріальної відповідальності на відповідача за виявлення 26 червня 2015 року недостачі основних засобів та товарно-матеріальних цінностей, оскільки до складу призначеної наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 27 березня 2015 року інвентаризаційної комісії відповідача включено не було. Не була проведена інвентаризація і при звільненні відповідача.
За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» у зв'язку з їх недоведеністю.
Доводи касаційної скарги про наявність підпису відповідача  під інвентаризаційним описом основних засобів та необоротних нематеріальних активів банку як матеріально-відповідальної особи, не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки згідно посадової інструкції директора адміністративно-господарського департаменту позивач не є матеріально-відповідальною особою за всі оборотні засоби банку, а несе матеріальну відповідальність тільки за основні засоби, матеріальні активи та цінності, які надані в особисте користування для виконання посадових обов`язків за актом приймання-передачі.
Інші доводи на правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій не впливають та їх не спростовують.  
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року та постанови апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»  залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.     
                                                                         
Судді:                                                                                      В.  І.  Журавель

                                                                                                 Н. О. Антоненко

                                                                                                 М. М. Русинчук