ПОСТАНОВА
Іменем України

19 листопада 2019 року 
Київ
справа №808/509/16
адміністративне провадження №К/9901/12239/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 (головуючий суддя Баранник Н.П., судді: Дурасова Ю.В.  Щербак А.А.) у справі №808/509/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Російсько-Українське спільне науково-виробниче підприємство "Агрінол" до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Російсько-Українське спільне науково-виробниче підприємство "Агрінол" звернулося до адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду міста Києві від 18.04.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду міста Києві від 18.04.2016, прийнято нове рішення, яким позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ГУ ДФС у Запорізькій області звернулось з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 та залишити в силі постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2016.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.11.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС у Запорізькій області на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 у справі №808/59/16.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №808/59/16 згідно правил підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 18.11.2019 розгляд справи призначено у судовому засіданні без повідомлення сторін на 19.11.2019.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України. 

В обґрунтування касаційної скарги з урахуванням додаткових пояснень, відповідач зазначає, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Як вважає відповідач, позивач при митному оформлені товару (олеїнової кислоти) порушив вимоги Основних правил інтерпретації класифікації товарів, Пояснень до товарної позиції Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД) 3823, затверджених наказом Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561 та наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 №15, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати митних платежів. Відповідач звертає увагу, що позивачем ігнорується наявність Додаткових пояснень до товарної категорії 38231200, яка міститься у наказі Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561. 
У свою чергу, позивачем подані заперечення на касаційну скаргу, де товариство зазначає, що касаційна скарга необґрунтована, а рішення суду апеляційної інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Позивач вважає, що правомірно декларував товар по товарній категорії  у відповідності до вимог Закону України "Про митний тариф України", які містять ставки загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з УКТ ЗЕД, складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, та загальну класифікацію товарів. На час митного оформлення олеїнової кислоти в період з 15.01.2014 по 09.06.2015 позивач керувався Поясненнями до товарної позиції 3823, введеними наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 №15. В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на рішення Конституційного Суду України, яким врегульовано обставини щодо однопредментих нормативних актів однакової сили.
Судами попередніх інстанцій встановлено,  що на виконання наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 03.12.2015 №802 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання ТОВ "Російсько-Українське спільне науково-виробниче підприємство Агрінол" вимог законодавства України з питань державної митної справи у частині правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД за кодом 3823 12 00 00 товару "Промислові монокарбонові жирні кислоти - олеїнова кислота марки "Olein 1"…", щодо якого проведено митне оформлення в періоді з 13.05.2014 по 15.05.2015.
За результатами перевірки складено акт від 04.01.2016 №0006/08-01-22-10/32365441. У ході перевірки встановлено порушення вимог Основних правил інтерпретації класифікації товарів № 1 та № 6, Приміток до групи 38 УКТ ЗЕД, затверджених  Законом України "Про Митний тариф України" від 19.09.2013 №584-VII, Пояснень до товарної позиції УКТ ЗЕД 3823, затверджених  наказом Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561  (чинним на час митного оформлення) та наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 №15 (чинним на час митного оформлення), пункту 190.1  статті 190 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати митних платежів на загальну суму 253771,53грн., з них: ввізне мито у сумі 211476,27грн. та ПДВ у сумі 42295,26грн.                    
Відповідач дійшов висновку, що підприємством невірно визначений код товару - олеїнова кислота - 3823 12 00 00, який передбачає ставку ввізного мита 1%, по якій і були сплачені платежі, в той час як товар мав би класифікуватись за кодом УКТ ЗЕД 3823 19 90 00 (інші) за ставкою ввізного мита 5%.
29.01.2016 на підставі акту перевірки винесені податкові повідомлення рішення форми "Р":
№003 про донарахування ввізного мита в сумі 211476,27грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 52869,10грн, на загальну суму 264345,37грн.;
№004 про донарахування податку на додану вартість із ввезених на митну територію України товарів сумі 42295,26грн та застосування штрафних санкцій в сумі 10573,82грн., на загальну суму 52 869,08 грн.
Вважаючи рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з висновками контролюючого органу щодо допущених позивачем порушень вимог Основних правил інтерпретації класифікації товарів, та визнав донарахування зобов`язань оскарженими рішеннями відповідача правомірними. Судом вказано, що при визначенні класифікації товару, відповідачем правомірно застосовувались Додаткові пояснення до товарних категорій УКТ ЗЕД, затверджені наказом Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561. Суд дійшов висновку, що При класифікації товарів з 01.01.2014, з набуттям чинності Закону України "Про Митний тариф України" (побудованого на версії Гармонізованої системи 2012 року) застосовувались Пояснення до УКТ ЗЕД, побудовані на версії 2007 року в частині, що не суперечили УКТ ЗЕД версії 2012 року з урахуванням змін, викладених у листі Міністерства доходів і зборів України від 30.12.2013 №28653/7/99-99-24-02-03-17 "Щодо основних змін та правок у версії ГС 2012".
Апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, ухвалив нове рішення, яким позов задоволено. Колегія суддів посилалась на те, що на час митного оформлення товару у період з 15.01.2014 по 09.06.2015 (до часу прийняття ДФС України наказу №401, яким затверджено нові пояснення до УКТ ЗЕД, у тому числі і до товару олеїнова кислота, та втрати сили наказу від 14.01.2014 №15) позивач правомірно керувався Поясненнями до товарної позиції 3823, введеними наказом від 14.01.2014 №15.
Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 12 частини другої статті 544 Митного кодексу України реалізуючи митну політику України, митна служба України виконує такі основні завдання: ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно частин першої, другої статті 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.
В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Відповідно до статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД .
Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердженн язаявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Законом України «Про митний тариф України» встановлено, що митний тариф - це систематизований згідно з УКТЗЕД перелік ставок ввізного мита, яке справляється з товарів, що ввозяться на митну територію України. В основу класифікаційної схеми покладено     УКТЗЕД, яка базується на гармонізованій системі опису і кодування товарів.
Відповідно до пункту 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД додаток до Закону України «Про митний тариф України» від 05.04.2001 N2371-III  для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatismutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Судами встановлено та з акту вбачається, що при перевірці правильності класифікації товару "Промислові монокарбонові жирні кислоти - олеїнова кислота марки "Olein 1"…", контролюючим органом застосовувались додаткові пояснення до товарних категорій товарної позиції 3823 УКТ ЗЕД, затверджені  наказом Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561, які побудовані на основі Пояснень до ГС 2007 року і Пояснень до Комбінованої номенклатури ЄС, що не суперечили УКТ ЗЕД версії 2012 року
Позивач, при розмитненні товару «олеїнова кислота» та визначенні коду, у періоді травень 2014 року-січень 2015 року, та квітень-травень 2015 року керувався наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 №15, яким було затверджено Пояснення до УКТ ЗЕД, зокрема і щодо товарної позиції 3823 промислові монокарбонові жирні кислоти, кислотні олії після рафінування, за змістом яких товарній позиції 3823 12 00 00 відповідав продукт із торгівельною назвою «олеїнова кислота» - рідка фракція складається з олеїнової кислоти та інших ненасичених жирних кислот з домішкою незначної кількості насичених жирних кислот; (2) продукт із комерційною назвою «олеїнова кислота» («олеїн») - безбарвна або коричнева масляниста рідина з властивим запахом. Митне оформлення товару «промислові моно карбонові жирні кислоти - олеїнова кислота марки "Olein 1…" з чистим вмістом олеїнової кислоти 68,2+/-0,3мас.%, але менше 85% у перерахунку на масу сухого продукту здійснене позивачем за кодом товарної позиції 3823 12 00 00, митна ставка якого становила 1%. 
Разом з тим, наказ Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 №15 не містить положень щодо втрати чинності наказу Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561 в редакції наказу Міндоходів України від 03.09.2013 №441.
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 03.10.1997 N4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини вказаного Рішення).
При цьому, касаційний суд звертає увагу, що Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності запроваджуються як допоміжний робочий матеріал при класифікації товарів за УКТ ЗЕД для забезпечення одноманітної інтерпретації та застосування УКТ ЗЕД.
Класифікація товарів для митних цілей, зокрема прийняття рішень про класифікацію товарів, здійснюється виключно згідно з положеннями УКТ ЗЕД, яка базується на Гармонізованій системі опису та кодування товарів 2012 року та є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України від 19.09.2013 N584-VII "Про Митний тариф України", який набув чинності з 01.01.2014, незалежно від наявності чи відсутності пояснень до УКТ ЗЕД.
З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що наказ Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 №15, яким затверджено Пояснення до УКТ ЗЕД, прийнято у часі пізніше, ніж наказ Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561 в редакції наказу Міндоходів України від 03.09.2013 №441, яким також затверджено Пояснення до УКТ ЗЕД, колегія суддів дійшла висновку про помилковість застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень наказу Державної митної служби України від 30.12.2010 №1561.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судами попередніх інстанцій на підставі доказів, які базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, касаційний суд погоджується із позицією суду апеляційної інстанції щодо протиправності оскаржуваного рішення відповідача та наявності обґрунтованих підстав для задоволення позову. Висновки суду апеляційної інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Частиною першою-другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області залишити без задоволення. 

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 у справі №808/509/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду