ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2019 року
м. Київ
Справа № 826/15287/17
Провадження № 11-863апп19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гриціва М. І., 
суддів: Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., 
Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова кампанія АЛЬКОР ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ») на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року (судді Земляна Г. В., Ісаєнко Ю. А., Лічевецький І. О.) у справі № 826/15287/17 за позовом ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ» до Сільського голови Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області Головань Лариси Борисівни (далі - Сільський голова), треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, та
ВСТАНОВИЛА:
1. У листопаді 2017 року ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ» звернулося до суду з позовом, у якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність Сільського голови щодо розгляду та прийняття рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 , який належить ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ» на праві приватної власності? за заявою нового власника; 
- зобов`язати Сільського голову зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 , який належить ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» на праві приватної власності.
Окружний адміністративний судміста Києва рішенням від 22 жовтня 2018 року позовні вимоги ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» задовольнив.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 05 березня 2019 року скасував рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України ).
2. ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» не погодилося з рішенням суду апеляційної інстанції і подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вимоги обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявлений спір стосується питання правомірності користування та розпорядження будинком, який належить на праві власності позивачу, в якому зареєстровані та проживають треті особи і тим чином фактично обмежують його у реалізації правоможності користування та розпорядження цим майном. Такий спір, з погляду суду, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Проте суд апеляційної інстанції не вникнув у природу спірних правовідносин, не зауважив, що вона є іншою і охоплює бездіяльність відповідача як публічної інституції, який всупереч встановленому законом порядку не надав відповіді на звернення юридичної особи про зняття з місця реєстрації третіх осіб зі згаданого вище будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ». Вимоги такого змісту і значення стосуються бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду та прийняття рішення про зняття з реєстрації місця проживання, тому такий спір є публічно-правовим і підлягає вирішенню адміністративним судом, 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 19 квітня 2019 року відкрив касаційне провадження в цій справі і, оскільки учасник справи оскаржував судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, відповідно до частини шостої статті 346 КАС України ухвалою від 15 серпня 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 03 червня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи згідно з пунктом 3 частини першої статті 345 КАС.
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і Сільський голова зазначають, що суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки зняти з реєстрації родину Поливяних за місцем проживання у будинку АДРЕСА_1 можливо тільки після судового рішення про їх виселення звідти.
3. Велика Палата Верховного Суду заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали справи та наведені в касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про таке. 
У цій справі суди встановили нижченаведені фактичні обставини.
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області рішенням від 15 січня 2010 року розірвав кредитні договори № 010/02-2/388/01-06 від 14 липня 2006 року, № 010/02-2/388/02-06 від 07 грудня 2006 року, № 014/02-2/540-07 від 25 квітня 2007 року, № 014/02-2/502-08 від 18 квітня 2008 року, укладені між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль». За цими угодами стягнув на користь кредитора суму 535 288 грн 64 коп. боргу, а також 1 700 грн судового збору і 252 грн витрат.
На виконання цього судового рішення на підставі виконавчого листа за №2-133 від 15 січня 2010 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно 537 240 грн 64 коп.
Згідно з іпотечним договором від 14 липня 2006 року, укладеного між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» (далі - АППБ «Аваль») та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , виконання названих кредитних договорів було забезпечено іпотекою - нерухомим майном: будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0, 6238 га, що знаходиться за тією самою адресою. За цим договором іпотекодержатель має право у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитною угодою та кредитних договорів, укладених в її межах, отримати задоволення вимог за рахунок заставленого майна.
27 грудня 2016 року ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ» та ПАТ «ВЕКТОР БАНК» уклали договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 14 липня 2006 року, набув статусу нового кредитора за кредитними договорами, договорами поруки, а також статусу іпотекодержателя за іпотечним договором.
09 березня 2017 року приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Е. А. зареєструвала право власності ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ» (в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку») на житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибну ділянку площею 0,  6238  га, що знаходяться на АДРЕСА_1 і надана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий 7121583101:01:003:0003
03 жовтня 2017 року ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ» звернулося із заявою до Деньгівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, Сільського голови про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 . 
Станом на листопад 2017 року Сільський голова відповіді на заяву від 03 жовтня 2017 року не надав, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з реєстрації з будинку не зняв. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції виходив із того, що заявлені спірні вимоги у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Суд апеляційної інстанції скасував це рішення і закрив провадження у справі. Рішення мотивував тим, що спірні відносини виникли у сфері користування та розпорядження будинком та земельною ділянкою, право власності на які належать позивачу, але він обмежений в реалізації правових можливостей власника майна, оскільки в ньому зареєстровані та проживають треті особи. З цього суд висновує, що існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. З погляду суду, такий спір підлягає розгляду за правилами Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
4. Для відповіді на питання, до якої предметної юрисдикції належить заявлений спір, Велика Палата Верховного Суду посилається на такі аргументи і міркування.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
5. Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини фактично стосуються реалізації прав власності позивачем на об`єкти нерухомості - жилий будинок і земельну ділянку. Хоча право власності на ці об`єкти належать позивачу, однак реалізувати його він не може, бо в будинку залишаються проживати і значаться зареєстрованими треті особи, які внаслідок невиконання своїх зобов`язань за кредитною угодою та кредитними договорами, втратили право власності на них.
Убачається також, що на звернення ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» з вимогою зняти з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 Сільський голова 13 березня 2017 року відповів, що для вирішення порушеного у зверненні питання позивач повинен звернутися до суду.
З наявної у справі копії ухвали Золотоніського міськрайонного суду 
Черкаської області у цивільній справі № 695/1724/17, розпочатої за позовом ТОВ «ФК АЛЬКОР ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , видно, що у цьому суді вирішується спір про виселення.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі частини першої статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Отож, попри вибір позивачем способу захисту свого набутого майнового права на об`єкти нерухомості через визнання в судовому порядку протиправною відмову Сільського голови зняти з реєстрації місця проживання третіх осіб, насправді в основі цих вимог лежить намір (бажання, воля) позивача захистити свої майнові права на набуті об`єкти власності, який передбачає втручання щонайменше в житлові права третіх осіб. Неможливість реалізації ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» свого права власності на майно перебуває не в площині відмови відповідача виконати дії із зняття з реєстрації місця проживання третіх осіб, яке входить до кола його повноважень, а в тому, що відповідач не може їх здійснити доти, доки не будуть для цього підстави, приміром не буде вивільнене спірне майно за рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення тощо, або, якщо брати до уваги спірну ситуацію, до тих пір, поки треті особи проживатимуть у будинку АДРЕСА_1 і користуватимуться земельною ділянкою, призначеною для обслуговування цього будинку.
Суть та характер описаних спірних правовідносин, їхній суб`єктний склад, спрямованість заявлених вимог і механізми (засоби) їх задоволення в своїй сукупності підводять до того, що справжнім предметом спору у цій справі є вимоги про захист права власності на нерухоме майно або захист житлових прав, або/та захист кожним із цього складу учасників справи свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Захист цього права можна здійснити одним із способів, передбачених цивільним законом, за правилами цивільного судочинства.
Спір про захист права конкретної особи на майно чи житло є не публічним, а приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних правовідносин, але їхня участь у цих відносинах не змінює характеру (суті) спірних правовідносин, не перетворює такий спір на публічно-правовий і не дозволяє поширювати на них положення адміністративної юрисдикції.
6. На підставі пункту 1 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Оскільки оскаржуване судове рішення прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків суду скаржник не спростував, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова кампанія АЛЬКОР ІНВЕСТ» залишити без задоволення.
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                     М. І. Гриців
Судді:                                    Т. О. Анцупова                                           Л. М. Лобойко
                                               С. В. Бакуліна                                             Н. П. Лященко
                                               В. В. Британчук                                          О. Б. Прокопенко
                                               Ю. Л. Власов                                              В. В. Пророк
                                               Д. А. Гудима                                               Л. І. Рогач
Ж. М. Єленіна                                            В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков                                        О. Г. Яновська
В. С. Князєв