ПОСТАНОВА
Іменем України

02 жовтня 2019 року 
Київ
справа №П/811/383/16
адміністративне провадження №К/9901/11042/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу П/811/383/16
за позовом Фермерського господарства «Волков В.В.» до Добровеличківської районної державної адміністрації в особі державного реєстратора сектору з питань державної реєстрації Мороз Яніни Юріївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - СФГ ОСОБА_3., ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області
на окрему ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016  року прийняту у складі головуючого судді Момонт Г.М.
та на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді - Бишевської Н.А., суддів - Семененка Я.В. Добродняк І.Ю.

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог
1. 15 квітня 2016 року Фермерське господарство "Волков В.В." звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Добровеличківської районної державної адміністрації в особі державного реєстратора сектору з питань державної реєстрації Мороз Яніни Юріївни в якому просило: 
1.1 визнати протиправними дій відповідача щодо видалення записів №13566313, №13566583 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;
1.2 зобов`язати відповідача відновити записи №13566313, №13566583 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
2. Добровеличківська районна державна адміністрація в особі державного реєстратора сектору з питань державної реєстрації Мороз Я.Ю. неодноразово ухвалами суду першої інстанції від 12 травня 2016 року, від  30  травня 2016 року зобов`язувалася надати до суду копії рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень від 04 березня 2016 року №  28599666 та від  04  березня 2016  року №  28599376 і копій усіх матеріалів, за результатами яких прийнято відповідні рішення; копії рішень на підставі яких вилучено записи №  13566313 та №  13566583 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та матеріали, на підставі яких прийнято відповідні рішення.
3. 25 липня 2016 року Кіровоградським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу в справі №  П/811/383/16 на підставі статті 271 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року), якою, зобов`язано:
3.1 вжити відносно Добровеличківської районної державної адміністрації (далі Добровеличківська РДА) заходи процесуального примусу шляхом тимчасового вилучення доказів для дослідження судом;
3.2 тимчасово вилучити в Добровеличківській РДА оригінали рішень про державну реєстрацію прав та обтяжень від 04 березня 2016 року № 28599666 та від 04  березня 2016  року № 28599376 та усі матеріали, за результатами яких прийнято відповідні рішення (матеріали реєстраційних справ в межах яких прийнято зазначені рішення);
3.3 доручити провести тимчасове вилучення доказів Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області;
3.4 зобов`язати Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області забезпечити надходження тимчасово вилучених доказів до Кіровоградського окружного адміністративного суду до 29 серпня 2016 року.
4. Зазначена ухвала разом із заявою про відкриття виконавчого провадження направлена на виконання до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Кіровоградській області.
5. 03 серпня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Кіровоградській області Борисенко Л.П. на підставі пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у відкритті виконавчого провадження через невідповідність виконавчого документа (ухвали суду від 25 липня 2016  року) вимогам, передбаченим статтею 18 вказаного Закону, а саме через відсутність зазначення відомостей щодо стягувача.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
6. Кіровоградським окружним адміністративним судом постановлено окрему ухвалу від  9  серпня 2016 року у справі №  П/811/383/16, якою вирішено:
6.1 направити окрему ухвалу начальнику Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценку Андрію Леонідовичу для відповідного реагування та вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження з метою виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року у справі №  П/811/383/16.
6.2 направити окрему ухвалу начальнику Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Кондрашенку Сергію Григоровичу для проведення перевірки щодо наявності в діях посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області злочину передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.
6.3 зобов`язати начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Проценка А.Л. та начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Кондрашенка С.Г. повідомити Кіровоградський окружний адміністративний суд про вжиті заходи протягом місяця з дня отримання копії ухвали.
7. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2016  року ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016  року у справі №  П/811/383/16 залишено без змін.
8. Постановляючи окрему ухвалу суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції прийшли до висновку, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. безпідставно не вжито заходів, спрямованих на виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016  року у справі №  П/811/383/16, що перешкоджає всебічному та своєчасному розгляду справи та містить ознаки злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України.

ІІІ. Касаційне оскарження
9. Не погодившись з окремою ухвалою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, Відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області подано до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, яку зареєстровано 26 грудня 2016 року.
10. У касаційній скарзі Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області посилається на порушення норм процесуального права, а саме: статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15 грудня 2017 року), статей 17, 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку із чим просить скасувати окрему ухвалу суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції.
11. Заперечень на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надійшло.
12. 25 січня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у складі судді Калашнікової О.В. відкрито касаційне провадження. 
13. 21 лютого 2017 року справа №  П/811/383/16 надійшла до Вищого адміністративного суду України.
14. На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (набрав чинності 15 грудня 2017 року) касаційну скаргу передано до Верховного Суду.
15. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: Коваленко Н.В. - головуючий суддя, судді - Берназюк Я.О., Гриців М.І.
16. 10 вересня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року № 1451/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: Шевцова Н.В. - головуючий суддя, судді - Бевзенко В.М., Данилевич  Н.А.

ІV. Релевантні джерела права й акти їх застосування
17. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
18. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
19. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
20. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
21. За правилами частини третьої статті 3 статті 2 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
22. Згідно з пунктом 6 частини першої та частинами другою та третьою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа  вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.
23. Про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову протягом трьох робочих днів, а за рішенням, що підлягає негайному виконанню, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження виконавчого документа і не пізніше наступного дня надсилає її заявникові разом з виконавчим документом.
24. У разі відмови у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої цієї статті державний виконавець роз`яснює заявникові право на звернення до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність з вимогами статті 18 цього Закону.
25. За приписами пунктів 1-3 статті 17 Закону № 606-XIV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, такі виконавчі документи:
25.1 виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів,  у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного  комерційного  арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;
25.2 ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;
25.3 судові накази.
26. У частині першій статті 18 Закону № 606-XIV наведені вимоги до виконавчого документа, серед яких і вимоги про зазначення повного найменування, місцезнаходження та ідентифікаційного коду стягувача та боржника.
27. Виконавчий документ повинен бути підписаний уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплений печаткою. Скріплення виконавчого документа гербовою печаткою є обов`язковим у разі, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, за законом зобов`язаний мати печатку із зображенням Державного Герба України.
28. Частинами першою та другою статті 8 Закону № 606-XIV визначено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
29. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
30. Відповідно до частини першої статті 19 Закону № 606-XIV, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:
30.1 за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;
30.2 за заявою  прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;
30.3 у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на  підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;
30.4 в інших передбачених законом випадках.
31. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити  відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню  рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника (частина друга статті 17 Закону № 606-XIV).
32. Згідно з статтею 271 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), згідно якої у разі неподання без поважних причин письмових чи речових доказів, що витребувані судом, та неповідомлення причин їх неподання суд може постановити ухвалу про тимчасове вилучення цих доказів для дослідження судом.
32.1. В ухвалі про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом зазначаються: ім`я (найменування) особи, в якої знаходиться доказ, її місце проживання (перебування, знаходження), назва або опис письмового чи речового доказу, підстави проведення його тимчасового вилучення, кому доручається вилучення.
33. За визначенням статті 268 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) заходами процесуального примусу є встановлені цим Кодексом процесуальні дії, що застосовуються судом до осіб, які порушують встановлені у суді правила або протиправно перешкоджають здійсненню адміністративного судочинства.
33.1. Заходи процесуального примусу застосовуються судом негайно після вчинення порушення шляхом постановлення ухвали.
34. Заходами процесуального примусу є: попередження; видалення із залу судового засідання; тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; привід (частина перша статті 269 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року).
35. При цьому відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 71 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали.
35.1. Суд може збирати докази з власної ініціативи.
36. Згідно з частиною першою статті 166 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.
37. Відповідно до часини першої та другої статті 83 Закону № 606-XIV контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.
38. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

V. Позиція Верховного Суду
39. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно в частині застосування норм матеріального та процесуального права.
40. Підстави постановлення судом окремої ухвали та направлення її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, визначені нормами статті 166 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року). Так вказаною нормою встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. 
41. Судами попередніх інстанцій правильно встановлено, що оскільки державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Борисенко Л.П. безпідставно не вжито заходів, спрямованих на виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року у справі № П/811/383/16 були наявні підстави для винесення окремої ухвали для відповідного реагування та вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження з метою виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року в справі № П/811/383/16.
42. Так, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано дійшли висновку, що Кіровоградський окружний адміністративний суд постановив ухвалу від 25 липня 2016  року про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом та зупинення провадження в адміністративній справі у відповідності до вимог визначених статтею 271 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), а саме: в ухвалі про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом зазначено: ім`я (найменування) особи, в якої знаходиться доказ, її місце проживання (перебування, знаходження), назва або опис письмового чи речового доказу, підстави проведення його тимчасового вилучення, кому доручається вилучення.
43. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанції про протиправність дій відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області щодо невиконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016  року в справі № П/811/383/16 та наявності у суду підстав для постановлення окремої ухвали, направлення її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
44. Щодо доводів касаційної скарги стосовно недотримання Кіровоградським окружним адміністративним судом норм статті 18 Закону № 606-XIV, а саме: не зазначення стягувача на користь якого прийнято рішення, Верховний Суд наголошую на тому, що по-перше: судом першої інстанції виконано всі вимоги статті 271 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року), по-друге: ухвала Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року в справі №  П/811/383/16 постановлена не на користь, будь-якої сторони в справі, а як захід процесуального примусу з огляду на ненадання Добровеличківською районною державною адміністрацією без поважних причин витребуваних судом доказів.
45. Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
46. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
47. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанції у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в ньому повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

VI. Судові витрати
48. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ: 

1. Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області залишити без задоволення.

2. Окрему ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2016  року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10  листопада 2016 року залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                       Н.В. Шевцова

Судді                                                                                          В.М.  Бевзенко 

                                                                                          Н.А. Данилевич