ПОСТАНОВА
Іменем України

10 жовтня 2019 року 
Київ
справа №806/348/16
адміністративне провадження №К/9901/28934/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу | Головного управління ДФС у Житомирській області
на постанову | Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 (Головуючий суддя - Шимонович Р.М.)
та ухвалу | Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 (колегія у складі суддів: Головуючий                       М.М. Капустинський, А.Ю.Бучик, Г.І. Майор)
у справі | № 806/348/16
за позовом | Товариства з обмеженою відповідальністю  «Граніт ЛТД»
до | Головного управління ДФС у Житомирській області
пpо | визнання дій неправомірними та скасування податкової консультації, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Граніт ЛТД» (далі - Товариство) звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просило: визнати неправомірними дії Головного управління ДФС у Житомирській області (далі ДФС) по наданню індивідуальної податкової консультації від 08.02.2016 № 113/6/06-38-15-03-21 та скасувати податкову консультацію від 08.02.2016 № 113/6/06- 38-15-03-21; визначити правомірним визначення Товариства розміру коефіцієнту рентабельності гірничодобувного підприємства на рівні 0,22, визначеному Державною комісією України по запасах корисних копалин у відповідності до Порядку визначення розміру коефіцієнта рентабельності гірничодобувного підприємства (Крмпе) для застосування платниками при обчисленні податкових зобов`язань з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у 2015 році на ділянках надр, де провадиться господарська діяльність з видобування корисних копалин, але геолого-економічна оцінка запасів корисних копалин та належне визначення Крмпе ще не виконані (лист від 02.02.2015 № 46/07 про визначення розміру коефіцієнта рентабельності гірничодобувного підприємства).
В обґрунтування позовних вимог зазначило, що визначення відповідачем коефіцієнту рентабельності на рівні трикратної облікової ставки НБУ, у відповідності до пункту 252.16 статті 252 Податкового кодексу України (далі - ПК України), як зазначено у оскаржуваній податковій консультації, є неправомірним, а тому висновки, викладені в спірній податковій консультації є необґрунтованими та підлягають скасуванню.          
          Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 позов задоволено частково. Скасовано податкову консультацію ДФС від 08.02.2016 № 113/6/06-38-15-03-21, так як надана відповідачем податкова консультація, є необґрунтованою та не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб`єктів владних повноважень частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено, з огляду на повноваження адміністративного суду, які визначенні статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в частині задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм процесуального права. Вказується на те, що надана позивачу податкова консультація відповідає вимогам податкового законодавства, а тому не підлягає скасуванню.  
          Письмового відзиву на вказану касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.  
          Пеpеглянувши судові pішення в межах касаційної скаpги, пеpевіpивши повноту встановлення судами фактичних обставин спpави та пpавильність застосування ними норм матеpіального та процесуального пpава, Верховний Суд дійшов висновку пpо відсутність підстав для задоволення касаційної скаpги, з таких підстав.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.01.2016 Товариство звернулось до ДФС з проханням надати письмову консультацію чи вправі Товариство, як прибутково працююче підприємство, при обчисленні податкових зобов`язань у 2015 році на ділянці надр, де проводиться господарська діяльність з видобування корисних копалин, застосовувати усереднений тимчасовий коефіцієнт рентабельності - 0,22, згідно листа ДФС від 05.02.2015 № 3802/7/99-99-15-04-01-17 та листа ДКЗ від 02.02.2015 № 46/07, так як в поточних економічних умовах геолого-економічна оцінка запасів корисних копалин з належним визначенням Крмпе ще не виконана.
08.02.2016 Головне управління ДФС у Житомирській області надано платнику податкову консультацію № 113/6/06-38-15-03-21. Відповідно до висновків даної консультації, позивачу в 2015 році необхідно визначати податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України. Трикратний розмір ставки Національного банку України становить за 1 квартал - 0,6171, за 2 квартал - 0,90, за 3 квартал - 0,8571, за 4 квартал - 0,66.
Не погодившись із висновками контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом, який зауважив, що відповідний коефіцієнт не може бути застосований з огляду на відсутність підстав, визначених в статті 252 ПК України, з чим погоджується Верховний Суд, враховуючи наступне. 
Статтею 252 ПК України порядок сплати, об`єкт  та суб`єкти сплати рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (далі - платники рентної плати).
У відповідності до положень пунктів 252.2. та 252.3. статті 252 ПК України платники рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин здійснюють для цілей оподаткування окремий (від інших видів операційної діяльності) бухгалтерський та податковий облік витрат і доходів за кожним видом мінеральної сировини за кожним об`єктом надр, на який надано спеціальний дозвіл.
Об`єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій у користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, до якої належать:
обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;
обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з відходів (втрат, хвостів тощо) гірничого виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими, ніж платник рентної плати, суб`єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;
обсяг товарної продукції - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України, її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється під час виконання робіт, для проведення яких необхідно отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, у тому числі під час виконання робіт в акваторіях водних об`єктів.  
У відповідності до пункту 252.16. статі 252 ПК України 252.16. Розрахункова вартість одиниці відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) (Цр) обчислюється за такою формулою:
Цр = Вмп + (Вмп х Крмпе)/ Vмп,
де Вмп - витрати, обчислені згідно з пунктами 252.11 - 252.15 цієї статті (у гривнях);
Крмпе - коефіцієнт рентабельності гірничого підприємства, обчислений у матеріалах геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, затверджених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр (десятковий дріб). Гірничі підприємства, що порушили строк регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, обчислюють податкові зобов`язання із застосуванням коефіцієнта рентабельності, що дорівнює трикратному розміру облікової ставки Національного банку України;
Vмп - обсяг (кількість) товарної продукції гірничого підприємства - видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), що видобута за податковий (звітний) період.
Системний аналіз вказаних приписів ПК України дає підстави для висновку, що Гірничі підприємства мають обчислювати податкові зобов`язання, виходячи із структури показника Крмпе - коефіцієнта рентабельності, визначеному із трикратного розміру облікової ставки Національного банку України лише з підстави порушення такими підприємствами строку регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр.
Як вбачається з матеріалів справи та, що не заперечується самим відповідачем, Товариство не допустило порушення вказаного строку регулярної повторної геолого-економічної оцінки запасів корисних копалин ділянки надр, так як по факту відповідна експертиза не проводилась взагалі. Тому у позивача не виникає правих підстав для застосування показника Крмпе , виходячи із трикратного розміру облікової ставки Національного банку України з метою обчислення податкових зобов`язань.
З урахуванням вказаного, так враховуючи приписи статті  53 ПК України, згідно із приписами якої платник податків може оскаржити до суду надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору, Суд касаційної інстанції не знаходить підстав для скасування судових рішень в даній справі, які є законними, виходячи із наведених вищи обставин.  
          Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПOСТАНOВИВ:

1. Касаційну скаpгу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 31.05.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 залишити без змін.
2. Пoстанoва набиpає закoннoї сили з дати її пpийняття, є oстатoчнoю і oскаpженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду