ПОСТАНОВА
Іменем України

03 жовтня 2019 року 
Київ
справа №820/1537/16
адміністративне провадження №К/9901/8776/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шевцової Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу Харківського апеляційного адміністративного суду
на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року (головуючий суддя - Коршун А.О., судді - Чередниченко В.Є., Дурасова Ю.В.) 
у справі № 820/1537/16
за позовом  ОСОБА_1 
до Харківського апеляційного адміністративного суду, 
третя особа- Державна судова адміністрація України
про зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
В березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківського апеляційного адміністративного суду (далі - відповідач, скаржник), третя особа - Державна судова адміністрація України, в якому просила зобов`язати Харківський апеляційний адміністративний суд здійснити їй перерахунок заробітної плати з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-УІ від 07.07.2010 року (у редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УП від 14.10.2014 року), а з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 245З-VI від 07.07.2010 року (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VIII від 12.02.2015 року), виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються від розміру посадового окладу та з урахуванням виплачених за цей період коштів.
Короткий зміст рішення судів попередніх інстанцій
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського апеляційного адміністративного суду, третя особа - Державна судова адміністрація України про зобов`язання вчинити певні дії, задоволено . 
Зобов`язано Харківський апеляційний адміністративний суд здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 з 26.10.2014 року по 28.03.2015 року, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-УІ від 07.07.2010 року (у редакції Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УП від 14.10.2014 року), а з 29.03.2015 року по 08.09.2015 року включно, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного згідно з абзацом другим частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 245З-VI від 07.07.2010 року (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VIII від 12.02.2015 року), виплативши різницю в нарахованих сумах з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються від розміру посадового окладу та з урахуванням виплачених за цей період коштів..
Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року розмір посадових окладів працівників апаратів судів мав визначатись відповідно до абзацу другого частини першої статті 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону України «Про прокуратуру», а з 29 березня 2015 року по 09 вересня 2015 року - відповідно до абзацу другого частини першої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд». 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
02 вересня 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Харківського апеляційного адміністративного суду на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, в якій скаржник просить прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування поданої касаційної скарги Харківський апеляційний адміністративний суд вказує на те, що умови та розмір оплати праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету визначається Кабінетом Міністрів України. А тому, відповідач не наділений правом самостійно, без правового регулювання Кабінетом Міністрів України та фінансової можливості Державного бюджету України здійснювати перерахунок заробітної плати позивачу та виплачувати її у вищому розмірі. Також скаржник посилається на постанову Верховного Суду України по справі № 21-1488а16 від 13.07.2016, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог працівника апарату суду до територіального управління Державної судової адміністрації України щодо здійснення перерахунку заробітної плати. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.
21 листопада 2016 року на адресу суду касаційної інстанції надійшов відзив на касаційну скаргу Державної судової адміністрації України, в якому третя особа просить касаційну скаргу задовольнити, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову, якою в задоволення позовних вимог відмовити.
Позивачем заперечення на касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті. 

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року касаційну скаргу Харківського апеляційного адміністративного суду прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 

ОСОБА_1 з 05 листопада 2013 року працює на посаді помічника судді Харківського апеляційного адміністративного суду, має 9-й ранг, що підтверджується відповідними записами, наявними в трудовій книжці.
Згідно зі штатним розписом Харківського апеляційного адміністративного суду на 2014 рік і 2015 рік посадовий оклад помічника судді складав 1 218,00 грн., виходячи з якого позивачу у спірний період нараховувалась заробітна плата, включаючи доплату за ранг, надбавки за вислугу років та за високі досягнення у праці, премії.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) 
Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпункт 59 пункту 3 Розділу ХІІ Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII): частину першу статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529) доповнити абзацом другим такого змісту: При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.
Абзац 2 підпункту 1 пункту 13 Розділу ХІІ Закону України №1697-VII: Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Абзац 3 підпункту 2 пункту 13 Розділу ХІІ Закону України №1697-VII: Кабінету Міністрів України у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Частина 1 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №92-VIІІ (далі - Закону №92-VIІІ ): Розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.  
Абзац 2 підпункту 2 пункту 13 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №92-VIІІ: Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Частина 7,8 статті 33 закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII: (далі - Закону №3723-XII): Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів,  надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом  формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені  для цієї мети  положеннями про органи   державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.
Частина 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР): умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону
Частина 1 статті 13 Закону №108/95-ВР: Оплата праці працівників установ і організацій,  що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів  України  в межах бюджетних асигнувань.
Абзац 1 ч. 1 ст. 142 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ ): Фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Абзац 1,3 ч. 2 ст. 142 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ ): <…> Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції <…>.
ст. 143 Закону № 2453-VI (в редакції до Закону №92-VIІІ): Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
З 1 січня 2015 року пунктом 9 Прикінцевих положень Закону   України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»   визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої   статті 144 Закону № 2453-VІ   застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а з 13 березня 2015 року установлено, що норми і положення   Закону № 2453-VІ   застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 КАС України, Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Суд вважає за необхідне зауважити, що, оскільки ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року залишено без змін, то касаційному перегляду підлягають рішення судів обох інстанцій.
Суд зазначає, що на час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена постановою № 268, зокрема Додатком 47, який залишався незмінним до 9 вересня 2015 року. Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13   розділу XIII Закону № 1697-VII   та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону   № 192-VІІІ   обов`язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.
Суд також зауважує, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» є спеціальним законом, який регулює бюджетні відносини, у тому числі й питання заробітної плати працівників апарату суду, як таких, що фінансуються з державного бюджету та встановлює повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок виплати заробітної плати працівників апарату суду.
Таким чином, оскільки з 26 жовтня 2014 року по 9 вересня 2015 року Кабінетом Міністрів України зміни до постанови № 268 щодо умов оплати праці, зокрема розмірів окладів працівників апарату суду, не внесено, а   Законами України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»   та «Про Державний бюджет України на 2015 рік»   видатки на реалізацію положень абзацу другого частини першої   статті 144 Закону № 2453-VІ   та частини першої   статті 147 цього ж Закону   у редакції з 28 березня 2015 року не передбачено, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області як головний розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.
З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням суди попередніх інстанцій прийшли до помилкових висновків про неправомірність дій скаржника та необґрунтовано задовольнили позовні вимоги позивача. 

Суд зауважує, що аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року (справа № 822/5716/15), від 06 червня 2018 року (справа № 820/2651/16), від 07 лютого 2018 року (справа № 818/370/16).
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Відповідно до ч. 1, 3 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про протиправність дій скаржника.
Керуючись статтями 341, 345, п.3 ч.1.ст.349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Харківського апеляційного адміністративного суду задовольнити.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2016 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківського апеляційного адміністративного суду, третя особа - Державна судова адміністрація України про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Головуючий суддя                                                                      Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                           В. М. Бевзенко 
                                                                                          Н. В. Шевцова