Постанова
Іменем України
 
10 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 126/1493/17
провадження № 61-31373св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,
третя особа - ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., Стадника І. М., 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом дотовариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто») про захист прав споживача, визнання правочину недійсним та застосування реституції.
Позов мотивований тим, що 04 квітня 2017 року він уклав з ТОВ «Авто Просто» договір № 721434, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Авто Так». Відповідно до умов додатку 1 до договору № 721434 метою його укладення було отримання автомобіля марки «ZAZ Sens» вартістю 179 550,00 грн.
04 квітня 2017 року між позивачем та ТОВ «АТ Сервіс» укладено договір доручення, відповідно до умов якого довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені і за рахунок довірителя винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 6 463,00 грн за надані послуги адміністрування.
Позивач ОСОБА_1 зазначив, що він уклав договір № 721434 під впливом обману із застосуванням нечесної підприємницької діяльності, оскільки при укладанні оспорюваного договору йому була надана не чітка та неправдива інформація за договором, що суперечить вимогам статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів».
Умови договору від 04 квітня 2017 року № 721434 є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. При укладенні оспорюваного правочину сторонами не був встановлений строк, після якого договір припиняє свою дію, не було встановлено строків (термінів) отримання автомобіля та не визначено ціну автомобіля. Умови договору від 04 квітня 2017 року № 721434 передбачають обов`язок споживача виконати всі свої зобов`язання навіть якщо продавець не виконає свої. Також умови договору містять жорсткі обов`язки для споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору.
ОСОБА_1 вважає, що договір про надання фінансової послуги не відповідає вимогам чинного законодавства України, грубо порушує його права як споживача.
Позивач зазначив, що дослідивши умови договору, можна зробити висновок про те, що оспорюваний договір містить несправедливі умови, визначені частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.
ОСОБА_1 вважає, що такі положення договору призводять до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін, порушують принцип добросовісності, а також завдають шкоди йому, як споживачеві, а тому в силу положень частин першої та другої, пунктів 2-4, 11-13 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» такі умови є несправедливими для нього та відповідно до частини п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягають визнанню недійсними.
Крім того, позивач зазначив, що виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.
Згідно з умовами договору № 721434 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» передбачено, що даний договір укладений у письмовій формі, згідно з яким товариство за винагороду зобов`язується забезпечити придбання автомобіля учаснику за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи, а учасник зобов`язується сплатити загальну кількість періодичних платежів, необхідних для повної оплати поточної ціни автомобіля та вартість послуги (винагороди товару).
Отже, даний договір за своєю природою є договором фінансового лізингу. Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».
При укладенні договору «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» № НОМЕР_1 не було дотримано вимог закону про нотаріальне посвідчення договору.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати з моменту укладення недійсним договір «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» від 04 квітня 2017 року № 721434, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто»; стягнути з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 86 463,21 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 25 липня 2017 року позов задоволено. 
Визнано з моменту укладення недійсним договір «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» від 04 квітня 2017 року № 721434, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто».
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що укладений договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі від 04 квітня 2017 року№ 721434 не відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів», тому є недійсним.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач не довів, що умови оспорюваної угоди та додатки до неї призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають умовам ринку, обраному порядку придбання автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за статтею 12 ЦПК України, а тому його права не підлягають судовому захисту. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У жовтні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судове рішення апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції взагалі не знайомився з позицією позивача, викладеній як в позові, так і в запереченнях на апеляційну скаргу; зі змісту оспорюваного договору вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, специфікацій та умов, графіку сплати платежів згідно з додатками № 1 та № 2 до договору, на які робиться посилання у договорі, однак такі сторонами договору не підписувались і не складались, що суперечить частині першій статті 808 ЦК України.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до викладених в позовній заяві обставин.
У січні 2018 року до суду надійшли заперечення на касаційну скаргу, у якому ТОВ «Авто Просто» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанцій без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що 04 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 721434 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі», відповідно до умов розділу 1 статті 1 якого предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «АвтоТак». Договір укладається шляхом його підписання та підписанням додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. «Авто Просто» є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах «АвтоТак». «Авто Просто» забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором про адміністрування.
Відповідно до умов додатку № 1 до договору № 721434 ОСОБА_1 погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб «ZAZ Sens» вартістю 179 550,00 грн.
Відповідно до умов додатку № 1 до договору № 721434 ОСОБА_1 зобов`язано сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи «АвтоТак» та формування групи у % + ПДВ у розмірі 6 463,80 грн, періодичний платіж у % - 0,8333, щомісячна винагорода - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ.
Відповідно до умов додатку № 2 до договору № 721434 ОСОБА_1 , як учасника, зобов`язано протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконати усі зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, учасник має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу.
Також, 04 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Сервіс» укладений договір доручення, відповідно до умов пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується вчинити визначені договором дії від імені довірителя.
Відповідно до умов пункту 2.1 договору доручення передбачено, що між довірителем та ТОВ «Авто Просто» укладено договір «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» через систему «АвтоТак» від 04 квітня 2017 року № 721434. Умовами договору про адміністрування передбачений обов`язок довірителя зі сплати на користь ТОВ «Авто Просто» винагороди у розмірі 6 463,80 грн, що визначена у договорі про адміністрування як винагорода за послуги ТОВ «Авто Просто», пов`язані з включенням договору про адміністрування до системи «АвтоТак» та формуванням групи.
Відповідно до умов пункту 2.3 договору доручення шляхом укладення цього договору довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ «Авто Просто», отриману повіреним від довірителя за цим договором.
04 квітня 2017 року згідно з квитанцією № ТS 202578 № 7389208691 на розрахунковий рахунок ТОВ «АТ Сервіс» ОСОБА_1 сплатив 6 463,80 грн.
Крім того, ОСОБА_1 сплатив на рахунок ТОВ «АвтоПросто» передбачені додатком № 1 до договору періодичний платіж 1 496,25 грн та щомісячну винагороду з ПДВ (745,13 грн + 149,03 грн), а всього - 2 390,41 грн, що підтверджується квитанцією від 25 квітня 2017 року № 1 ТВБВ № 10001/076 № 1 та за послуги з придбання автомобіля - 77 609 грн, що підтверджується квитанцією від 25 квітня 2017 року № 2 ТВБВ № 10001/076 №1.
Згідно з умовами договору № 721434 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі» передбачено, що даний договір укладений у письмовій формі, згідно з яким товариство за винагороду зобов`язується забезпечити придбання автомобіля учаснику за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи, а учасник зобов`язується сплатити загальну кількість періодичних платежів, необхідних для повної оплати поточної ціни автомобіля та вартість послуги (винагороди товару).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Так, відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до положень, зазначених у частині першій, пункті 7 частини третьої, частині шостій статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини третьої 3 статті 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» встановлена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.
При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб`єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».
Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.
Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. 
Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми законодавства України. 
Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.
ТОВ «Авто Просто» відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 19 січня 2012 року № 40 було зареєстроване у державному реєстрі фінансових установ згідно з вимогами закону та отримало ліцензію на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринку фінансових послуг.
Укладена угода в рамках системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем у розумінні пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Авто Просто» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі угод з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати.
Відповідно до статті 18 «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частини третьої статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
ОСОБА_1 вказує в позовній заяві на те, що при укладенні оспорюваного правочину сторонами не був встановлений конкретний строк, після якого договір припиняє свою дію.
Проте статтею 5 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами й діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором.
Визначено й строки (терміни) отримання автомобіля, оскільки в розділі II пункту 1.2 зазначено, що право на отримання автомобіля надається на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов`язання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов`язань за договором.
Угодою не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «Авто Просто» ані шляхом погодження, ані тим більше в односторонньому порядку, оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії угоди між сторонами: щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,5 % від поточної ціни автомобіля, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 % від поточної ціни автомобіля.
Крім того, відповідач в межах своїх повноважень не має змоги самостійно встановлювати поточну ціну автомобіля, оскільки у відповідності до умов угоди (що також відповідає чинним ліцензійним умовам) поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється компанії ТОВ «Авто Просто» постачальником/виробником/імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця.
Необґрунтованими є посилання позивача на те, що умови договору містять жорсткі обов`язки для нього, як до споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, проте не вказав у чому саме полягає несправедливість таких положень угоди, (ураховуючи, що статтею 4 угоди містить 11 пунктів, а статтею 2 - 15 пунктів).
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів у судовому засіданні, що умови оспорюваної угоди та додатки до неї призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають умовам ринку, обраному порядку придбання автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за статтею 10 ЦПК України, а тому його права не підлягають судовому захисту.
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції взагалі не знайомився з позицією позивача, викладеній як в позові, так і в запереченнях на апеляційну скаргу; зі змісту оспорюваного договору вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, специфікацій та умов, графіку сплати платежів згідно з додатками № 1 та № 2 до договору, на які робиться посилання у договорі, однак такі сторонами договору не підписувались і не складались, що суперечить частині першій статті 808 ЦК України, є безпідставними та не спростовують висновку суду апеляційної інстанції.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до викладених в позовній заяві обставин та до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.
При вирішенні справи суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 26 вересня 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           С. Ю. Мартєв
 
Є. В. Петров
 
В. М. Сімоненко