Постанова
Іменем України
11 вересня 2019 року
м. Київ
справа № 199/3781/16-ц
провадження № 61-29057св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
 
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач),   Фаловської І. М.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - публічне акціонерне товариство «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Богун О. О., від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Пищиди М. М., від 14 вересня    2017 року.

Короткий зміст позовних вимог
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» (далі - ПАТ «Інтерпайп НТЗ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», про визнання незаконним та скасування дисциплінарного стягнення, стягнення компенсації за вимушений прогул та недовиплаченої заробітної плати у розмірі місячної премії.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 14 березня 2006 року його прийнято на роботу до ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на посаду електромонтера 6-го розряду колесопрокатного цеху. 
Установчими зборами, що відбулися 19 червня 2012 року, на ПАТ «Інтерпайп НТЗ» було створено первинну профспілкову організацію Незалежної профспілки гірників України, а  ОСОБА_1 обрано головою профспілкової організації.
14 квітня 2016 року  ОСОБА_1 , як голова первинної профспілкової організації, у свій вільний від роботи час (вихідний), на прохання членів профспілки прийшов на підприємство на їхні робочі місця, щоб надати правову допомогу у трудовому спорі.
20 квітня 2016 року розпорядженням № 5 головний інженер ПАТ «Інтерпайп НТЗ»  ОСОБА_2 позбавив позивача 100 % премії за підсумками роботи на квітень місяць 2016 року за порушення норм і правил з охорони праці електромонтером ОСОБА_1 
28 квітня 2016 року розпорядженням № 6 головний інженер ПАТ «Інтерпайп НТЗ»  ОСОБА_2 відсторонив позивача від роботи з оплатою 2/3 тарифу та зобов`язав пройти позачергову перевірку знань з правил техніки безпеки, за порушення правил трудової дисципліни.
Відповідно до положень частини другої статті 252 КЗпП України та частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є.
ПАТ «Інтерпайп НТЗ» не зверталося до профспілки, членом якої є позивач, для надання попередньої згоди щодо притягнення його до відповідальності у вигляді «зміни умов трудового договору, оплати праці», з приводу фактів, що перелічені у розпорядженні № 5 та № 6 головного інженера ПАТ «Інтерпайп НТЗ» ОСОБА_2 від 20 квітня 2016 року та від 28 квітня 2016 року, що є порушенням частини другої                  статті 252 КЗпП України та частини другої статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Внаслідок дії зазначених розпоряджень та наказів відповідача № 426/в       від 14 червня 2016 року, № 498/в від 30 червня 2016 року, № 534/в від                  12 липня 2016 року голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ», позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі різниці між його середньою заробітною платою та тією заробітною платою, яка йому виплачувалась за період дії цих розпоряджень та наказів.
Позивач вважає, що відповідач застосував стосовно нього дисциплінарне стягнення у вигляді «суттєвих змін в оплаті праці» з грубим порушенням положень трудового законодавства, за його активну профспілкову і громадську діяльність. 
Фактично дії адміністрації підприємства необхідно тлумачити як перешкоджання законній профспілковій діяльності. 
Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:
- визнати незаконними розпорядження головного інженера ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 5 від 20 квітня 2016 року, № 6 від 28 квітня 2016 року, № 7 від                     25 травня 2016 року;
- визнати незаконними накази голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ»                    № 426/в від 14 червня 2016 року, №498/в від 30 червня 2016 року, № 534/в від 12 липня 2016 року голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ»;
- стягнути з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на його користь компенсацію за вимушений прогул у розмірі 900, 00 грн;
- стягнути з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на користь заявника недовиплачену  заробітну плату у сумі місячної премії за квітень 2016 року;
- стягнути з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на користь заявника недовиплачену заробітну плату внаслідок відсторонення позивача від роботи за розпорядженнями № 6 від 28 квітня 2016 року та № 7 від 25 травня            2016 року головного інженера ПАТ «Інтерпайп НТЗ» ОСОБА_2 та наказами № 426/в від 14 червня 2016 року в. о. голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ»  ОСОБА_2 ., № 498/в від 30 червня 2016 року голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» № 534/в від 12 липня 2016 року, голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ»  ОСОБА_5 , за період з 28 квітня       2016 року до дати прийняття рішення судом, у розмірі різниці між середньою заробітною платою позивача та тією заробітною платою, що виплачувалась йому за цей період; 
- відкрити кримінальне провадження та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за статтею 170 КК України за фактом перешкоджання профспілковій діяльності, внаслідок виявлених фактів у результаті розгляду цієї справи.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська   від 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача щодо визнання незаконними розпорядження № 7 від 25 травня 2016 року, наказу     № 426/в від 14 червня 2016 року, наказу № 498/в від 30 червня 2016 року, наказу № 534/в від 12 липня 2016 року, стягнення на заробітної плати, недовиплаченої внаслідок відсторонення його від роботи на підставі зазначених розпорядження та наказів, були пред`явлені до суду з порушенням строків, визначених статтею 233 КЗпП України. Решта позовних вимог є безпідставними. 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня           2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права.                    При вирішенні справи місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог                       ОСОБА_1 . 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська   від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди попередніх інстанцій повно і всебічно не з`ясували обставини справи. Ухвалюючи рішення у справі, місцевий суд дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Суди попередніх інстанцій застосували закон та локальні нормативні акти підприємства, які не регулюють оспорювані правовідносини, та не застосував закон, який підлягав застосуванню. 
Розпорядження № 7 від 25 травня 2016 року та наказ № 426/в від 14 червня 2016 року, наказ № 498/в від 20 червня 2016 року, наказ № 534/в від              12 липня 2016 року були видані відповідачем як наслідок та як продовження розпорядження № 5 від 20 квітня 2016 року і були видані в той час, коли справа вже розглядалася судом, при цьому ОСОБА_1 використав своє право на збільшення позовних вимог відповідно до статті 31 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи, у межах строків, передбачених статтею 233 КЗпП України.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»            (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7               «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 199/3781/16-ц (провадження № 61-29057св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.
11 червня 2019 року справу розподілено судді-доповідачу.
29 серпня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», про визнання незаконним та скасування дисциплінарного стягнення, стягнення компенсації за вимушений прогул та недовиплаченої заробітної плати у розмірі місячної премії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області                від 14 вересня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Доводи відзиву на касаційну скаргу 
ПАТ «Інтерпайп НТЗ» у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 працює в ПАТ «Інтерпайп НТЗ» у ремонтному цеху на посаді електромонтера з ремонту та експлуатації електрообладнання 6 розряду бригади з експлуатації та ремонту (обслуговуванню) локальних систем прокатних станів ділянки гарячого прокату коліс, кілець та бандажів колесопрокатного цеху та одночасно є незвільненим від виконання виробничих обов`язків головою первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ВАТ «Інтерпайп НТЗ».
Згідно із свідоцтвом від 21 лютого 2014 року, виданим територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Дніпропетровській області, ПАТ «Інтерпайп НТЗ» зареєстровано як об`єкт підвищеної небезпеки.
При прийомі ОСОБА_1 на роботу, відповідно до затвердженої на підприємстві програми проведення вступного інструктажу з охорони праці, з останнім було проведено первинний інструктаж з охорони праці, що підтверджується записами в журналі реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці та в особовій книжці ОСОБА_1 з інструктажу та навчання з охорони праці.
Повторний інструктаж з охорони праці було проведено 14 січня 2016 року, що підтверджується записами в журналі реєстрації інструктажів з охорони праці, а саме було проведено повторний інструктаж з Інструкції з охорони праці для всіх працівників ВАТ «Інтерпайп НТЗ» № 1, Інструкції з охорони праці для електромонтера в ЕРЦ ділянки КПЦ   № 318-1893-08-2013, Інструкції про заходи пожежної безпеки для працівників ЕРЦ №318-0000-11-2013, а також проведено інструктаж згідно з Планом ліквідації аварійних ситуацій.
Позивач був забезпечений засобами індивідуального захисту, що підтверджується записами у Журналі реєстрації видачі засобів індивідуального захисту, карткою складського обліку матеріалів та договором № 1271 від 22 січня 2016 року про надання у користування робочого одягу.
12 листопада 2015 року розпорядженням № 175 затверджено Положення про застосування знаків безпеки та маркування у ПАТ «Інтерпайп НТЗ»     (далі - Положення).
Відповідно до вказаного Положення, призначенням знаків безпеки є, зокрема, звернення уваги до небезпечних факторів на робочому місці, нагадування працівникам де і які необхідно використовувати засоби індивідуального захисту, вказати, де знаходиться аварійне обладнання.
Вимоги з охорони праці, які є обов`язковими для всіх працівників ПАТ «Інтерпайп НТЗ», викладені в Інструкції з охорони праці № 1, затвердженої головним інженером 30 травня 2012 року                                         (далі - Інструкція № 1).
07 травня 2015 року на підприємстві головним інженером ОСОБА_2 видано розпорядження № 68 «Про застосування засобів індивідуального захисту», відповідно до якого було зобов`язано керівників структурних підрозділів забезпечити застосування всіма підлеглими працівниками при знаходженні на виробничих ділянках, незалежно від того в робочий чи в неробочий час працівник перебуває на виробничій ділянці, таких засобів індивідуального захисту, як окуляри, каска та біруші, чого і вимагав від позивача змінний майстер ділянки з обробки та здачі експортної продукції Колесопрокатного цеху ОСОБА_7 
14 квітня 2016 року близько 09 год ОСОБА_1 зайшов до колесопрокатного цеху на ділянку з обробки та здачі експортної продукції без засобів індивідуального захисту. Даний факт було встановлено змінним майстром ділянки з обробки та здачі експортної продукції колесопрокатного цеху ОСОБА_7 , який пояснив, що побачив на експортній ділянці невідомого чоловіка без засобів захисту, який почав зупиняти прийомку на робочій ділянці, представився ОСОБА_1 Змінний майстер ОСОБА_7 попросив його надіти засоби індивідуального захисту, на що ОСОБА_1 відмовився. За даним випадком було складено акт від 14 квітня 2016 року.
Ділянки, на якій 14 квітня 2016 року ОСОБА_1 перебував без засобів індивідуального захисту, характеризується небезпечними виробничими умовами, оскільки там постійно працюють вантажопідйомні механізми - електромостові крани та інші механізми та устаткування.
При вході до колесопрокатного цеху, куди 14 квітня 2016 року зайшов позивач, знаходиться інформаційна табличка, на якій міститься напис (мовою оригіналу) - «Вход в цех без средств индивидуальной защиты, спецобуви та спецодежды запрещен».
Головним інженером ПАТ «Інтерпайп НТЗ» ОСОБА_2 . згідно з повноваженнями, передбаченими наказом № 49 від 29 січня 2016 року, було видано розпорядження № 5 від 20 квітня 2016 року про проведення позачергової перевірки знань, норм і правил охорони праці ОСОБА_1 
27 квітня 2016 року на підставі розпорядження № 5 від 20 квітня 2016 року позивач повинен був пройти позаплановий інструктаж з охорони праці, однак прибувши на засідання комісії заводу з перевірки знань з питань охорони праці, створеної на підставі наказу № 4 від 11 січня 2016 року. Однак позивач проходити перевірку знань відмовився, у внаслідок чого за результатами даного засідання було складено протокол № 4 від 27 квітня 2016 року.
У зв`язку з відмовою позивача проходити перевірку знань з охорони праці, на підставі положень статті 46 КЗпП України, головним інженером ПАТ «Інтерпайп НТЗ»  ОСОБА_2 видано розпорядження № 6 від 28 квітня 2016 року, відповідно до якого електромонтера ОСОБА_1 було відсторонено від роботи з оплатою за період відсторонення 2/3 від встановленого посадового окладу, зобов`язано начальника енергоремонтного цеху ОСОБА_8 провести додатковий позаплановий інструктаж з охорони праці електромонтеру ОСОБА_1 , зобов`язано начальника управління з промислової безпеки, охорони праці та навколишнього середовища Гриньова О. А. організувати повторну перевірку знань норм і правил охорони праці у електромонтера ОСОБА_1 , зобов`язано електромонтера ОСОБА_1 з`явитися 25 травня 2016 року до відділу охорони праці для проходження повторної перевірки знань з охорони праці.
25 травня 2016 року позивач знову відмовився від повторної перевірки знань з охорони праці, про що було складено протокол № 5 від 25 травня 2016 року.
14 червня 2016 року  ОСОБА_1  вкотре відмовився від проходження перевірки знань з охорони праці, у зв`язку з чим було видано наказ № 426/в, відповідно до якого електромонтера ОСОБА_1 було відсторонено від роботи з оплатою 2/3 від встановленого посадового окладу за період відсторонення та зобов`язано пройти повторну перевірку знань норм і правил з охорони праці. З даним наказом Позивач був ознайомлений          14 червня 2016 року, про що свідчить його підпис на наказі.
Наступне засідання заводської комісії з перевірки знань з питань охорони праці відбулося 30 червня 2016 року, де  ОСОБА_1 знову відмовився проходити перевірку, у результаті чого було видано наказ № 498/в               від 30 червня 2016 року, відповідно до якого електромонтера          ОСОБА_1 було відсторонено від роботи з оплатою 2/3 від встановленого посадового окладу за період відсторонення та зобов`язано в черговий раз пройти повторну перевірку знань норм і правил з охорони праці. З даним наказом позивач ознайомлений 30 червня 2016 року, про що свідчить його підпис на наказі.
12 липня 2016 року після чергової відмови  ОСОБА_1 проходити перевірку з питань охорони праці, було видано наказ № 534/в, відповідно до якого електромонтера ОСОБА_1 відсторонено від роботи до моменту виявлення ним бажання пройти повторну перевірку знань норм та правил з охорони праці, оплату на період відсторонення здійснювати в розмірі 2/3 від встановленого посадового окладу. 
З даним наказом позивач також був ознайомлений 12 липня 2016 року, про що свідчить його підпис на наказі.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої           статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Крім того, за змістом частини першої статті 58 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Інтерпайп НТЗ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - первинна профспілкова організація Незалежної профспілки гірників України відкритого акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод», в якому просив визнати незаконними розпорядження № 5                  від 20 квітня 2016 року та розпорядження № 6 від 28 квітня 2016 року головного інженера ПАТ «Інтерпайп НТЗ» В.М. Струса.
15 листопада 2016 року ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву,         в якій також просив визнати незаконними: розпорядження головного інженера ПАТ «Інтерпайп НТЗ» В.М.Струса  № 7 від 25 травня 2016 року;  наказ голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» №426/в від 14 червня          2016 року; наказ голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» №498/в від                      30 червня 2016 року; наказ голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» №534/в від 12 липня 2016 року; стягнути з ПАТ «Інтерпайп НТЗ» на користь заявника компенсацію за вимушений прогул у розмірі 900, 00 грн, стягнути недовиплачену заробітну плату у сумі місячної премії за квітень 2016 року;  стягнути недовиплачену заробітну плату внаслідок відсторонення позивача від роботи за розпорядженнями № 6 від 28 квітня 2016 року та № 7 від 25 травня 2016 року та наказами № 426/в від 14 червня 2016 року,                     № 498/в від 30 червня 2016 року, № 534/в від 12 липня 2016 року голови правління ПАТ «Інтерпайп НТЗ» за період з 28 квітня 2016 року до дати прийняття рішення судом, у розмірі різниці між середньою заробітною платою позивача та тією заробітною платою, щовиплачувалась йому за цей період; відкрити кримінальне провадження та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань (за статтею 170 КК України) за фактом перешкоджання профспілковій діяльності ППО НПГУ ПАТ «Інтерпайп НТЗ» внаслідок виявлених фактів у результаті розгляду цієї справи.
Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права
Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.
У разі пропуску передбачених статтею 233 КЗпП України строків звернення до суду за вирішенням трудового спору, суд, відповідно до положень     пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада    1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», з`ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін. При необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, оскільки вони стосуються захисту порушеного права. При обґрунтованості вимог і поважності причин пропуску строку звернення до суду суд поновлює пропущений строк на звернення за вирішенням трудового спору і вирішує його по суті. При пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє в позові саме з цих підстав.
Проте, зазначені роз`яснення залишились поза увагою апеляційного суду, який погодився з позицією суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив правильність висновків суду першої інстанції, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги та формально погодився із висновком суду першої інстанції про, що позивачем без поважних причин пропущений місячний строк звернення із заявою до суду за захистом свого порушеного права, встановлений статтею 233 КЗпП України.
Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Оскільки вказані недоліки, допущені судами, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, надати мотивовану відповідь на всі основні аргументи сторін.
Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня          2017 року скасувати.
Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | В. С. Висоцька
Судді | А. І. Грушицький
| І. В. Литвиненко
| В. В. Сердюк
| І. М. Фаловська