Постанова
Іменем України
30 жовтня 2019 року
м. Київ
справа №363/3207/17
провадження № 51-3343 км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                         ОСОБА_1 ,
суддів                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю секретаря 
судового засідання           ОСОБА_4 ,
прокурора                            ОСОБА_5 
захисника                            ОСОБА_6 
виправданих                       ОСОБА_7 , ОСОБА_8 
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року у кримінальному провадження відносно 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Озаринці, Могилів-Подільського району Вінницької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі – КК);
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК;
встановив:
Вироком Іванківського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК та виправдано у зв`язку з відсутністю в їх діяннях складу злочину.
Вироком вирішено питання про повернення застави, а також щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Так, відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, за наступних обставин.
12 лютого 2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Могилів-Подільський, Вінницької області, а саме по вул. Полтавська, 24, на відділенні № 1 «Нова пошта» від невстановленої особи незаконно отримала посилку із пігулками «Редуксін», які в подальшому незаконно перевезла за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігала, з метою подальшого незаконного збуту, який в подальшому незаконно збула ОСОБА_8 . Крім того, за місцем проживання ОСОБА_7 було проведено санкціонований обшук під час якого виявлено та вилучено одну блістерну упаковку із надписом «Редуксін Мет» таблетки метформин 850 мг, в якій знаходиться 7 пігулок білого кольору, блістерну упаковку із надписом «Годлайн плюс», в якій знаходяться 8 пігулок синьо-білого кольору та блістерну упаковку із надписом «Годлайн плюс», в якій знаходяться 1 пігулка синьо-білого кольору, які в подальшому було вилучено. Своїми умисними діями ОСОБА_7 незаконно зберігала психотропну речовину з метою подальшого незаконного збуту. Також, під час обшуку автомобіля марки «GEELY GC6» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , а власником якого є ОСОБА_10 , виявлено та вилучено пластикову ємність білого кольору, в якій знаходилися пігулки блакитного кольору в кількості 21 шт., які в подальшому було вилучено.
ОСОБА_8 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого                ч. 1 ст. 307 КК, а саме в незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, за наступних обставин.
В кінці лютого 2017 року ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 незаконно придбав у ОСОБА_7 комбінований препарат «Редуксін», який в подальшому незаконно зберігав з метою збуту та незаконно збував через ТОВ «Нова Пошта». Так, 28.02.2017 року о 15 год. 12 хв. ОСОБА_11 здійснив замовлення на Інтернет сайті «prom.ua» пігулки для схуднення «Редуксін 15 мл» в кількості 10 шт. (одну блістерну упаковку). 01.03.2017року о 09 год. 42 хв. ОСОБА_11 на мобільний телефон прийшло смс-повідомлення із № НОМЕР_2 з наступним текстом «Добрий вечір. Капсулки отправила 20450035502482 з пов. Ліля», які в свою чергу ОСОБА_8 відправив через ТОВ «Нова Пошта» відділення № 1 в м. Могилів-Польський та які в подальшому ОСОБА_11 отримав через ТОВ «Нова Пошта» у відділенні № 1 за адресою: м. Вишгород вул. Кургузова, 14, які 01.03.2017 року були вилучені. Своїми умисними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_12 незаконно збули психотропну речовину ОСОБА_11 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом, яка виразилась у тому що 12.04.2017 року о 12 год. 45 хв. ОСОБА_13 здійснила замовлення на Інтернет сайті «reduksin.com.ua» пігулки для схуднення «Редуксін 15 мг Фемина» в кількості 10 шт. (одну баночку) вартістю 440 грн. 12.04.2017року ОСОБА_13 на мобільний телефон о 21 год. 05 хв. прийшло смс-повідомлення з № 38073-418-56-43 із наступним текстом «Добрий вечір. Капсулки отправила ТТН 2045038158808 с пов. Ліля», які в свою чергу ОСОБА_8 відправив через ТОВ «Нова Пошта» відділення № 1 в м. Могилів-Польський та які подальшому ОСОБА_13 отримала через ТОВ «Нова Пошта» у відділенні № 1 за адресою: м. Вишгород вул. Кургузова, 14, які 13.04.2017року були вилучені. Своїми умисними діями ОСОБА_8 незаконно збув психотропну речовину ОСОБА_13 .. Крім того, 20.04.2017 року за місцем проживання ОСОБА_12 проведено санкціонований обшук, під час якого виявлено та вилучено 25 блістерних упаковок «Редуксин» по 10 пігулок кожна, які в подальшому були вилучені. Своїми умисними діями ОСОБА_12 незаконно зберігав психотропну речовину з метою подальшого незаконного збуту.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року вирок Іванківського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року залишено без змін. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Іванківського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. 
Зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не дотримано вимог ст.ст.85, 86, 94,370,419 Кримінального процесуального кодексу України (далі -КПК), зокрема щодо всебічності, повноти й неупередженості дослідження всіх обставин кримінального провадження, обов`язку наведення судами мотивів,  на підставі яких одні докази відкинуті, а інші  взято до уваги ,  що призвело до  неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Також вважає, що судом першої інстанції порушено засади змагальності та позбавлено прокурора обов`язку довести подію кримінального правопорушення  та винуватість обвинувачених
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор частково підтримав касаційну скаргу сторони обвинувачення, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Виправдані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення касаційної скарги.
Мотиви Суду
Заслухавши думку судді - доповідача, прокурора, виправданих осіб та їх захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 КПК ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
За приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до  ст.373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 
- вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 
- кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
-  в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, в тому випадку коли  факт вчинення обвинуваченим певного діяння встановлено, але сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно й неупереджено доказати, що цьому діянню притаманні всі елементи складу кримінального правопорушення, інкримінованого цій особі.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі та визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, виходячи з яких суд відкидає докази обвинувачення. За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення і захисту, в тому числі й поданих у судовому засіданні.
Судом  першої інстанції проведено розгляд кримінального провадження відповідно до положень ч.1 ст. 337 КПК в межах висунутого обвинувачення з дотриманням принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За наслідками судового розгляду  суд, проаналізувавши надані  докази в сукупності, в тому числі показання обвинувачених, свідків, оцінивши їх у відповідності до вимог ст. 94 КПК, дійшов  до висновку, що за встановлених  судом обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не підтверджують наявності прямого умислу в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у зв`язку з чим зробив висновок про відсутність складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК, та з цих підстав  виправдав вказаних осіб. 
Обґрунтовуючи свої висновки, суд зазначив, що суб`єктивна сторона злочину, передбачено ст.307 КК, характеризується виною у формі прямого умислу, тобто  винний повинен усвідомлювати та розуміти, що він незаконно придбаває, зберігає, перевозить та збуває психотропну  речовину. 
При цьому допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які купували  засіб для  схуднення, повідомили суду, що вони не знали про те, що останній  містить психотропну речовину. Свідок ОСОБА_11 зазначив, що  вже  після придбання препарату він дізнався про його зміст з інтернету. Враховуючи це та заперечення обвинувачених щодо розуміння ними того, що розповсюджуваний ними препарат містить психотропні  речовини, обіг яких обмежено, суд констатував, що стороною обвинувачення не надано доказів  усвідомлення  ОСОБА_7 та ОСОБА_8   того факту, що вони вчинюють дії з засобом, який містить таку психотропну речовину. 
Відповідно до ст. 419 КПК ухвала суду апеляційної інстанції складається, в тому  числі з мотивувальної частини із зазначенням короткого змісту вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальненого викладу позиції інших учасників судового провадження; встановлених судом першої інстанції обставин; встановлених судом апеляційної інстанції обставин з посиланням на докази, а також мотивів визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотивів, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Апеляційний суд дотримався  вищевказаних  вимог законодавства, розглянув  апеляційну скаргу прокурора, надав вичерпні  відповіді на усі поставлені  питання та  обґрунтовано  постановив залишити вирок суду без змін, а скаргу прокурора без задоволення.
Зокрема, апеляційним судом надано оцінку доводам прокурора в тій частині, що судом першої інстанції необґрунтовано відхилено клопотання прокурора про повторний допит обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . 
З цього приводу апеляційний суд зазначив, що цей факт  спростовується матеріалами кримінального провадження, які не містять даних про звернення прокурора ОСОБА_14 , який приймав участь у судовому засіданні 08 червня 2018 року у суді першої інстанції, з відповідним клопотанням. З даних журналу та аудіозапису судового засідання за 08.06.2018 року, після зміни обвинувачення в суді, під час встановлення судом обсягу доказів, які підлягають дослідженню, прокурор просив дослідити лише дані, надані органом пробації, та вважав за можливе, у випадку необхідності, повторно допитати обвинувачених. Після встановлення судом першої інстанції обсягу доказів, які підлягають дослідженню, у частині дослідження наданої органом пробації інформації, прокурор погодився із таким обсягом та не наполягав на проведенні повторного допиту обвинувачених. Крім того, обвинувачені  були допитані  судом  та прокурором апеляційної інстанції  за  правилами ст.351 КПК. 
Відповідно до ст. ст. 22, 337 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Євпропейський суд з прав людини в п.25 в справі «Капо проти Бельгії» (Capeauv Belgium), 42914/98,13 січня 2005 року відзначив, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.
Апеляційний суд дотримався зазначених вимог, та надаючи відповідь на доводи прокурора в частині, що ОСОБА_7 має середню-спеціальну освіту в галузі медицини та відповідно була обізнана з вмістом хімічних речовин препарату «Редуксин», обґрунтовано зазначив, що ці доводи не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки  саме прокурор повинен був довести ту обставину, що ОСОБА_7 має таку освіту , що на думку обвинувачення свідчило б про її обізнаність про заборонені складові препарату. 
Доводи прокурора про те, що при ухваленні виправдувального вироку відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судом першої інстанції невмотивовано відкинуто докази обвинувачення, а саме лист Міністерства охорони здоров`я України №18.1-07/4127; протокол обшуку від 20.04.2017 року; протоколи огляду від 18.11.2016 року, 21.02.2017 року та 12.04.2017 року; висновоки експертизи матеріалів, речовин і виробів №11-2/3461 від 20.06.2017 року; №11-2/3633 від 03.07.2017 року;                           №11-2/2246 від 07.04.2017 року; №11-2/3449 від 21.06.2017 року; №11-2/3479 від 23.06.2017 року; постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 07.04.2017 року та протокол про результати контролю за вчиненням злочину 19.04.2017 року перевірені судом апеляційної інстанції та визнано непереконливими, оскільки вказані докази не спростовують висновки суду першої інстанції, які побудовані на оцінці доказів в їх сукупності та взаємозв`язку між собою.
Колегія суддів погоджуються з таким висновком суду апеляційної інстанції та  одночасно вважає необхідним зазначити, що ці докази не впливають на правильність висновків судів з урахуванням того, що судами встановлено відсутність суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КПК, в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..
Доводи скарги прокурора в частині порушення апеляційним судом принципу змагальності, що виявилося в неможливості допиту в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_11 колегія суддів також вважає непереконливими.
Так, апеляційним судом дано оцінку показанням свідка ОСОБА_11 , дані ним у суді першої інстанції, відповідно до яких останній повідомляв, що про наявність заборонених речовин у одержаному ним препараті він дізнався лише після його отримання у відділенні Нової Пошти. Як зазначив  апеляційний суд, показання цього свідка стосуються лише обставин замовлення на інтернет сайті препарату «Редуксин» та не містять відомостей щодо обізнаності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосовно наявності в складі препарату психотропної речовини. До того ж прокурор у скарзі не зазначив, яким чином повторний допит зазначеного свідка міг би вплинуть на остаточні висновки як суду першої, так і апеляційної інстанції.
Таким чином, наведені в касаційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильності висновків, викладених у судових рішеннях, а незгода прокурора з оцінкою наданих суду доказів не може свідчити про те, що їх було досліджено з порушенням вимог кримінального процесуального закону. 
Розглянувши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про дотримання судами норм, установлених ст. ст. 10, 22 КПК.
Постановлені у даному кримінальному провадженні судові рішення є належно вмотивованими та обґрунтованими, їх зміст відповідає вимогам статей 370, 373, 374, 419 КПК, в рішеннях наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися при їх постановленні. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були би безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Іванківського районного суду Київської області від 11 червня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - залишити без змін.
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                           ОСОБА_3