Постанова
Іменем  України
 
25 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 2023/2047/12-ц
провадження № 61-33109св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,               
             
учасники справи:
заявник -  ОСОБА_1 ,
представник заявника - ОСОБА_2 ,  
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області у складі судді Литвинова А. В. від 12 вересня                2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів:   Бурлака І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б. від 31 жовтня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості.
 
Заява мотивована тим, що заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2012 року солідарно стягнуто з нього та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 11/08-7 від 08 серпня 2008 року в сумі                        82 094,82 грн та пені в сумі 36 481,82 грн.
 
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2015 року заочне рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2012 року скасовано.
 
Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2016 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до               ОСОБА_1 відмовлено та в цій частині судове рішення залишено без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року.
 
Зазначав, що в період з січня 2013 року по лютий 2015 року на підставі постанови головного державного виконавця № 620/7 від 19 грудня                          2012 року при примусовому виконані виконавчого листа № 2-2047/2011 від 31 липня 2012 року, виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з нього заборгованості в розмірі                      119 169,54 грн на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» із його заробітної плати утримано 24 983,10 грн.
 
Посилаючись на вказані обставини, просив в порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» на його користь кошти в сумі                  24 983,10 грн, які були безпідставно стягнуті з нього за виконавчим листом № 2/2047/2011, виданим 31 грудня 2012 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області на підставі заочного рішення Куп`янського міжрайонного суду Харківської області від 14 червня 2012 року у цивільній справі № 2023/2047/2012.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від                         12 вересня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Здійснено поворот виконання заочного рішення Куп`янського міжрайонного суду Харківської області від 14 червня 2012 року та стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції акціонерного банку «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 24 983,10 грн, які були безпідставно стягнуто з нього за виконавчим листом № 2/2047/2011, виданим 31 грудня 2012 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області у цивільній справі                  № 2023/2047/2012 (провадження № 2/2023/723/2012) за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 
 
Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки рішення, яке виконувалося, скасовано, а при новому розгляді справи в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку суми заборгованості відмовлено, то наявні підстави для здійснення повороту виконання заочного рішення суду.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції 
 
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» відхилено, ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2017 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції, дослідивши обставини справи повно, надавши доказам у справі належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку щодо здійснення повороту виконання заочного рішення суду.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги 
 
У листопаді 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув заяву ОСОБА_1 . про поворот виконання рішення суду за відсутності представника ПАТ АБ «Укргазбанк». Постановляючи оскаржувані ухвали, суди попередніх інстанцій взяли до уваги лише рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року, які були прийняті судами внаслідок однобічного та неповного вивчення дійсних обставин справи і суттєво порушили законні права банку, як кредитора, даючи можливість недобросовісному боржнику припинити виконання своїх цивільно-правових обов`язків по погашенню існуючої заборгованості за кредитним договором. Також суди не врахували, що ОСОБА_1 визнав свої зобов'язання за договором поруки та добровільного виконував заочне рішення про стягнення з нього кредитної заборгованості. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                                № 2023/2047/12-ц з Куп`янського міжрайонного суду Харківської області.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Указана справа передана до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що 14 червня 2012 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області ухвалив заочне рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 11/08-7 від 08 серпня 2008 року в сумі 82 094,82 грн та пені в сумі 36 481,82 грн.
 
15 січня 2015 року ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області заочне рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2012 року скасовано.
 
20 липня 2016 року заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до              ОСОБА_1 відмовлено та в цій частині судове рішення залишено без змін рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 вересня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 травня 2017 року.
 
У період з січня 2013 року по лютий 2015 року на підставі постанови головного державного виконавця № 620/7 від 19 грудня 2012 року при примусовому виконані виконавчого листа № 2-2047/2011 від 31 липня                   2012 року, виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з нього заборгованості в розмірі  119 169,54 грн на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» із ОСОБА_1 заробітної плати утримано 24 983,10 грн.
 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Частиною другою статті 380 ЦПК України, у редакції від 18 березня                    2004 року № 1618-IV, передбачено, що якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
 
У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року                     N 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.
 
Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
 
Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня                    2003 року № 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
 
Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що положення статті 380 ЦПК України, у редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV, положення якої передбачають поворот виконання рішення, необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.
 
Установивши, що судове рішення, яке виконувалося, скасовано, а при новому розгляді справи в задоволенні позову в частині стягнення з                     ОСОБА_1 на користь банку суми заборгованості відмовлено, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо здійснення повороту виконання заочного рішення суду.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги про розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності представника ПАТ АБ «Укргазбанк» є неспроможними, оскільки із матеріалів справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» було належним чином повідомлене про розгляд справи 12 вересня 2017 року та його представник Невечеров Д. В. брав участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції. 
 
Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями  400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня                2017 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судд | М. Є. Червинська
                                                                                                   С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                   В. М. Коротун