ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2019 року 
м. Київ

Справа №  904/1417/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Васьковський О.В. - головуючий, Суховий В.Г., Огороднік К.М.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт", до якої приєдналося Товариство з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019 
(головуючий суддя - Березкіна О.В., судді: Іванов О.Г., Дармін М.О.)
та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 (суддя Соловйов А.Є.)
у справі № 904/1417/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕК" 
до  1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД"  
      2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина"
      3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕРЕДИНЕЦЬКЕ"
про стягнення заборгованості, 365% річних в сумі 21364443,86 грн

1.          Короткий зміст позовних вимог
1.1           08.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Агротек" (далі - ТОВ "Агротек", позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" (далі - ТОВ "ТД Армада ЛТД", відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" (далі - ТОВ "Сварог-Буковина", відповідач-2), Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" (далі - ТОВ "Лотівка Еліт", відповідач-3), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" про солідарне стягнення заборгованості по лізинговим платежам в розмірі 9309480,93 грн, 365% річних в розмірі 12054962,93 грн. 
1.2          Позовні вимоги мотивовані невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (далі - ТОВ "Середницьке", третя особа) (лізингоодержувачем) зобов`язань з оплати поточної та простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів у порядку та строки, визначені умовами додаткової угоди №5 від 30.03.2018 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014, укладеному між ТОВ "ТК "Агротек" та ТОВ "Серединецьке", виконання зобов`язань за яким забезпечені договорами поруки   №3П/24АФ-14 від 30.03.2018, №2П/24АФ-14 від 30.03.2018, №1П/24АФ-14 від 27.03.2014, укладеними між позивачем та відповідачами.
1.3          02.05.2019 ТОВ "Агротек" подало заяву про забезпечення позову, в якій просило вжити заходів до забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Сварог-Буковина" у межах позовних вимог в розмірі  21364443,86 грн, які знаходяться на всіх рахунках відповідача, інформація про які буде знайдена під час здійснення виконавчого провадження;
- накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "Лотівка Еліт" у межах позовних  вимог  в  розмірі  21364443,86 грн, які знаходяться на всіх рахунках відповідача, інформація про які буде  знайдена  під час здійснення виконавчого провадження;
- накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ "Сварог-Буковина" у межах позовних вимог, інформація про яке буде знайдена під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, але не обмежуючись, об`єкти рухомого та нерухомого майна, що перелічені в заяві про забезпечення позову;
- накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ "Лотівка    Еліт" у межах позовних вимог, інформація про яке буде знайдена під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, але не обмежуючись, об`єкти рухомого та нерухомого майна, що перелічені заяві про забезпечення позову. 
1.4          Вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовані тим, що відповідачі, порушують свої зобов`язання перед позивачем за договорами поруки та ігнорують звернення останнього до них з метою врегулювання питання погашення наявної заборгованості, що свідчить про порушення відповідачами законних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
          На підтвердження перебування перелічених у заяві про забезпечення позову  нерухомого майна та транспортних засобів у власності відповідачів - позивач надав роздруківки інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,  Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів   нерухомого майна щодо ТОВ "Сварог-Буковина", ТОВ "Лотівка Еліт"; роздруківки інформаційних довідок з Державного земельного кадастру України щодо ТОВ "Лотівка Еліт", роздруківки   інформаційних довідок з Єдиного державного реєстру МВС щодо ТОВ "Сварог-Буковина", ТОВ "Лотівка Еліт".

2.          Короткий зміст рішень судів першої  і апеляційної інстанцій
2.1          Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019, заяву позивача про забезпечення позову - задоволено частково. 
          Накладено арешт (тимчасове обмеження права на відчуження та розпорядження майном) на нерухоме та рухоме майно, яке належить ТОВ "Сварог-Буковина"  та ТОВ Лотівка Еліт" на праві власності, в межах суми 21364443,86 грн без обмеження/позбавлення права користування цим майном. В задоволенні решти заяви про забезпечення позову відмовлено.

3.           Короткий зміст вимог касаційної скарги 
3.1           12.07.2019 ТОВ "Лотівка Еліт" подало касаційну скаргу, у якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

4.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1          Судами порушено положення ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.
4.2          Суди послалися на низку судових рішень, винесених відносно відповідачів, але при цьому не з`ясували обсяги зобов`язань відповідачів за цими рішеннями, не з`ясували ані результатів розгляду вказаних справ, ані відомостей щодо стадії, на якій перебувають виконавчі провадження.  . Так, з наведених в ухвалі місцевого господарського суду переліку справ, одне рішення не набрало законної сили, інше рішення стосується стягнення коштів на користь ТОВ "Лотівка Еліт", решта три судові рішення вже виконані, з них закрито виконавче провадження по двом рішенням, а по третьому - виконавче провадження на стадії закриття. 
4.3          Висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для вжиття заходів до забезпечення позову ґрунтуються лише на припущеннях позивача за відсутності  належних доказів.

5.          Позиція інших учасників справи щодо касаційної скарги
5.1           ТОВ "Сварог-Буковина" подало до суду заяву про приєднання до касаційної скарги ТОВ "Лотівка Еліт" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019.
5.2          ТОВ "Агротек" у відзиві на касаційну скаргу просило суд залишити оскаржувані судові рішення без змін, як такі, що ухвалені з дотриманням вимог чинного законодавства, а також з повним і всебічним дослідженням судами обставин, які підлягали з`ясуванню при вирішенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

6.          Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
6.1           Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
          Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
6.2          Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.
6.3           У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
6.4           Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
6.5          Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
6.6          Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. 
          Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
          Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17.
6.7          Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. 
          Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
          У вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача, суд повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.
6.8           Предметом даного спору є вимога позивача про солідарне стягнення заборгованості, заявлена до трьох відповідачів, як поручителів перед позивачем за виконання третьою особою зобов`язань по договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014.
          В той же час, не дивлячись на вимогу про солідарне стягнення з усіх відповідачів, позивач просив застосувати заходи забезпечення позову лише відносно двох із них, а саме відповідача-2 та відповідача-3.
          Накладаючи арешт на належне відповідачу-2 та відповідачу-3 рухоме і нерухоме майно, суди не врахували, що у такому випадку немає зв`язку між обраним позивачем заходом до забезпечення позову і предметом позову, оскільки накладення арешту на майно має стосуватися майна, що належить до предмета спору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №911/527/19.
          Тобто, вимоги позивача, наведені у заяві про забезпечення позову щодо накладення арешту на майно боржника (відповідача-2 та відповідача-3), не співмірні із позовними вимогами.
6.9          З доданих до заяви про забезпечення позову документів не вбачається, що майно або кошти, які є у відповідача-2 та відповідача-3 на момент пред`явлення позову до них, можуть зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
          По суті, подана позивачем заява ґрунтується на припущеннях щодо можливого ухилення відповідачів від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
6.10          В статті 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 Господарського процесуального кодексу України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі. 
          Посилання на наявність інших судових проваджень майнового характеру, учасниками яких є відповідачі, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, оскільки є припущеннями, не підтвердженими належними доказами.
          Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №922/2673/18 та від 02.04.2019 у справі №918/702/18. 
          Суд першої інстанції вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідачів без наведення переліку такого майна, врахувавши лише наявність судових та виконавчих проваджень, відкритих відносно відповідачів. При цьому місцевий господарський суд не надав належної оцінки наявності або відсутності доказів того, що вжиті заходи забезпечення позову не будуть перешкоджати господарській діяльності відповідачів, не переконався у забезпеченні збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а також у тому, що вжиті заходи до забезпечення позову не є надмірними. Наведене свідчить про недотримання судом першої інстанції вимог законодавства щодо адекватності застосованих заходів забезпечення позову, що не було виправлено апеляційним господарським судом.
6.11          Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Однак оскаржувані судові рішення у даній справі не відповідають вимогам ст. 236 Господарського процесуального кодексу України з підстав, наведених вище, що свідчить про обґрунтованість касаційної скарги.
6.12           Відповідно до п.3 ч.1 ст. 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд. 
          В ч.ч.1, 2 ст. 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
6.13          З огляду на встановлені касаційним судом порушення норм процесуального права, яке полягає у застосуванні судами заходів на забезпечення позовних вимог на підставі неналежних доказів, що мало наслідком ухвалення незаконних рішень, суд вважає правильним скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019 (в частині задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову) та прийняти нове рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача-2 і відповідача-3. 
6.14           Оскільки за результатами перегляду даної справи доводи касаційної скарги знайшли своє підтвердження, касаційна скарга та заява про приєднання до скарги підлягають задоволенню.
          Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл понесених судових витрат здійснюється за результатами розгляду справи по суті. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" та заяву про приєднання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" задовольнити.

2.  Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.06.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 в частині задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову скасувати.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агротек" у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Васьковський

Судді                                                                                          В.Г. Суховий

                                                                                          К.М. Огороднік