Постанова                                    
Іменем України
 
25 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 227/4556/18
провадження № 61-11864св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,   Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про збільшення розміру виплат, спричиненого ушкодженням здоров`я та індексацію виплат,
 
за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2019 року у складі судді Мацишин Л. С. та постанову Донецького апеляційного суду від 21 травня 2019 року у складі колегії суддів: Халаджи О. В., Гапонова А. В., Никифоряка Л. П.,
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь індексаційні виплати в період з листопада 2010 року по вересень 2018 року за щомісячними платежами в рахунок втраченого заробітку, спричиненого ушкодженням здоров`я в розмірі 83 232,41 грн та збільшити розмір стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок втраченого заробітку, спричиненого ушкодженням здоров`я з розрахунку середнього заробітку за 1 квартал 2018 року на посаді гірничого робітника другого розряду дільниці водовідлив Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго»  (далі - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго»  (далі - АТ «ДТЕК Донецькобленерго», товариство) х 60 % (втрати працездатності), починаючи з жовтня місяця 2018 року щомісячно.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що   рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня               2010 року, яке частково змінене рішенням Апеляційного суду Донецької області від 16 вересня 2010 року на його користь стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго» (далі - ВАТ «Донецькобленерго») в рахунок втраченого заробітку, спричиненого ушкодженню здоров`ю 1 577,19 грн, починаючи з 12 травня 2010 року. Вказаним рішенням встановлено, що                  22 квітня 1983 року проходячи повз насип каналізаційного колектору в районі с. Жданівський в місті Добропілля ухопився рукою за пружину що висіла на дроті високовольтної лінії електричних мереж (далі - ВЛЕМ). Внаслідок того, що ВЛЕМ знаходилася під напругою 6000 вольт, його вдарило струмом і він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді обширного опіку правої руки, правого плеча та своду голови. За даним фактом вироком Добропільського міського суду від 02 грудня 1983 року були засуджені посадові особи Добропільського РЕМ Кіровських Електричних мереж за статтею                                  167 Кримінального кодексу УРСР. Таким чином, вина відповідача у завданні йому шкоди здоров`ю доказана вироком суду. В 1991 році йому призначили           3 групу інвалідності з дитинства безстроково. У висновку медико-соціальної експертної комісії  від 10 вересня 1991 року про умови та характер праці зазначено, що йому протипоказана тяжка фізична праця. Він почав трудову діяльність у 1991 році, 1993-1996 роки працював гірником підземним з повним робочим днем у шахті, у 2003 році звільнився з посади сторожа Добропільського міського відділу освіти за власним бажанням. Згідно з висновком Донецького обласного бюро судово-медичної експертизи                     від 12 травня 2010 року йому встановлено втрату працездатності 60 %.                      З 1992 року він працював на шахті «Добропільська» отримавши кваліфікацію гірничого робітника підземного другого розряду дільниці водовідлив з повним робочим днем в шахті, але в 2001 році змушений був звільнитися з шахти. На його думку, відповідачем, в порушення вимог закону, сплачувалася сума в розмірі 1 577,19 грн без врахування її перерахунку, тому він вважає, що слід стягнути індексацію сум до 2018 року, що становить 83 232,41 грн. Оскільки середній заробіток змінився, вважає, що на його користь необхідно стягнути в рахунок відшкодування пошкодження здоров`я перераховану суму виходячи з середнього заробітку за 1 квартал 2018 року х 60 % (втрати працездатності).
 
АТ «ДТЕК Донецькобленерго» заперечуючи проти позову зазначило, що не погоджується з вимогою про збільшення розміру втраченого заробітку, спричиненого ушкодженням здоров`я з розрахунку середнього заробітку за                 1 квартал 2018 року на посаді гірничого робітника ІІ розряду дільниці водовідлив ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» починаючи з жовтня 2018 року, оскільки спірні правовідносини регулюються частиною першою статті              1208 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», а чинне законодавство не передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньомісячної заробітної плати, а лише передбачає індексацію такої шкоди. Наданий позивачем розрахунок індексації виплат є неправильним, оскільки він зроблений позивачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року                      № 663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян», яка втратила чинність 17 липня 2003 року. Також зазначило, що розмір індексаційних виплат може бути стягнутий лише в межах періоду, який не перевищує три  роки, і відповідно складає 189,78 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Добропільський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 18 лютого                2019 року позов задовольнив частково. Стягнув з АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь ОСОБА_1 індексаційні виплати в межах трирічного терміну в розмірі 68 104,79 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що вимога про збільшення розміру стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок втраченого заробітку, спричиненого ушкодженням здоров`я з розрахунку середнього заробітку за           1 квартал 2018 року на посаді гірничого робітника другого розряду дільниці водовідлив ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» х 60 % (втрати працездатності), починаючи з жовтня місяця 2018 року щомісячно не підлягає задоволенню, оскільки законодавством не передбачено збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньомісячної заробітної плати на даний час, а передбачено лише індексацію такої шкоди. При цьому суд виходив з того, що індексаційні виплати підлягають стягненню з відповідача в межах трирічного терміну в розмірі 68 104,79 грн.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Донецький апеляційний суд постановою від 21 травня 2019 року рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого            2019 року залишив без змін.
 
Мотивував судове рішення апеляційний суд тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
 
Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи
 
У червні 2019 року АТ «ДТЕК Донецькобленерго» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області     від 18 лютого 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду                       від 21 травня 2019 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог. В іншій частині судові рішення просило залишити без змін.
Касаційна скарга АТ «ДТЕК Донецькобленерго» мотивована тим, що місцевий суд, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір застосував формулу розрахунку інфляції грошових коштів для обрахунку суми індексації виплати за каліцтво, при цьому використав для здійснення розрахунків нормативно-правовий акт, який втратив чинність у 2003 році, а також індексував суму виплат у повному обсязі, а не в межах прожиткового мінімуму для відповідної категорії населення (непрацездатних осіб, до яких відноситься позивач) як це передбачено Законом України «Про індексацію грошових коштів населення». Судами попередніх інстанцій правильно визначено строк нарахування індексації в межах трирічного строку, однак розрахунок суми індексації не відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів.
У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, посилаючись на те, що ці рішення є законними і обґрунтованими. Розрахунки судів відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян» з відповідними змінами. Також зазначив, не можна його позбавляти права на отримання відповідного відшкодування у зв`язку зі збільшенням вартості життя.
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
 
09 липня 2019 року справа № 227/4556/18 надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи 
Судами встановлено, що рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2010 року стягнуто з ВАТ «Донецькобленерго» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди внаслідок пошкодження здоров`я 1 577,19 грн щомісяця, починаючи з 19 лютого               2008 року, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 гривень, а в іншій частині позову відмовлено. 
Рішенням апеляційного суду Донецької області від 16 вересня 2010 року рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2010 року змінено, вирішено стягнути з ВАТ «Донецькобленерго» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди в наслідок пошкодженого здоров`я 1 577,19 грн щомісяця, починаючи з 12 травня 2010 року. В іншій частині рішення залишено без змін.
Вказаними рішеннями встановленні наступні обставини.
22 квітня 1983 року, позивач проходячи повз насип каналізаційного колектору в районі с. Жданівський в місті Добропілля ухопився рукою за пружину що висіла на дроті ВЛЕМ. Внаслідок того, що ВЛЕМ знаходилася під напругою              6 000 вольт, його вдарило струмом і він отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді обширного опіку правої руки, правого плеча та своду голови.
За даним фактом правоохоронними органами було проведено слідство і вироком Добропільського міського суду від 02 грудня 1983 року були засуджені посадові особи Добропільського РЕМ Кіровських Електричних мереж ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за статтею Кримінального кодексу УРСР та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави 200 і 150 рублів відповідно.
Згідно з частиною четвертою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У 1991 році ОСОБА_1 визнано інвалідом з дитинства ІІІ групи безстроково.
Трудовою книжкою підтверджується, що у 1991 році ОСОБА_1 розпочав свою трудову діяльність, 1993-1996 років працював гірником підзнемним з повним робочим днем у шахті, у 2003 році звільнився з посади сторожа Добропільського міського відділу освіти за власним бажанням.
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 12 травня 2010 року                      № 351 ОСОБА_1 встановлено 60 % втрати професійної працездатності.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм  матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 18 лютого 2019 року та постанова Донецького апеляційного суду  від 21 травня 2019 року оскаржуються лише в частині стягнення зАТ «ДТЕК Донецькі електромережі» на користь          ОСОБА_1 індексаційних виплат в межах трирічного терміну в розмірі 68 104,79 грн, а тому перевіряються Верховним Судом лише в цій частині.
Згідно зі статтею 455 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня             1963 року(далі ? ЦК Української РСР) який діяв на час заподіяння каліцтва позивачу: в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).
Відшкодування за шкоду, пов`язану з зменшенням працездатності потерпілого, а також за шкоду, пов`язану з смертю, провадиться щомісячними платежами (стаття 465 ЦК Української РСР).
Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
 
Відповідно до частин першої-третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
 
Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
 
Спірні правовідносини продовжують існувати після набрання чинності ЦК України, тому до них підлягають застосуванню положення цього Кодексу.
 
Згідно з частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
 
Частинами першою, третьою статті 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. До втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо.
 
Відповідно до абзацу 2 частини першої, частини третьої статті 1199 ЦК України після досягнення потерпілим чотирнадцяти років (учнем - вісімнадцяти років) юридична або фізична особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому також шкоду, пов`язану із втратою або зменшенням його працездатності, виходячи з розміру встановленої законом мінімальної заробітної плати. Після початку трудової діяльності відповідно до одержаної кваліфікації потерпілий має право вимагати збільшення розміру відшкодування шкоди, пов`язаної із зменшенням його професійної працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, виходячи з розміру заробітної плати працівників його кваліфікації, але не нижче встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати.
 
Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (частина перша статті 1202 ЦК України).
 
Згідно зі статтею 1208 ЦК України  за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.
 
Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078) визначаються правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Такі правила поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання.
 
Пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
 
Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 27 березня 1992 року         № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначив, що при поданні заяви про відшкодування  шкоди  після  закінчення трьох  років  із  дня  втрати  потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника присудження виплат провадиться з  дня звернення з такими вимогами. За вимогами про продовження платежів виплати  провадяться  за весь попередній час, протягом якого належало відшкодовувати шкоду, без обмеження  будь-яким  строком  (з  дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що МСЕК (а у відповідних випадках - судово-медична експертиза) підтвердила втрату  працездатності  та  її  відсоток  за цей період). В інших випадках виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або  особою,  яка  має  право на їх одержання,  а також вимоги про перерахунок наприклад,  за відсотком втрати  працездатності)  сум щомісячних  платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню  за  час,  що  не  перевищує  трьох років.
 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови                        від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, а саме розрахунок індексаційних виплат, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій.
Заперечуючи проти позову та оскаржуючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» посилалося, серед іншого, на те, що наданий позивачем розрахунок індексації виплат є неправильним, оскільки він зроблений позивачем на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян», яка втратила чинність 17 липня 2003 року.  
 
Відхиляючи вказані доводи суд апеляційної інстанції посилався на те, що розрахунки суду першої інстанції відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян» зі змінами, внесеними до неї постановами Кабінету Міністрів України від 21 грудня 1998 року № 2034  та від 21 липня 1999 року № 1321.
 
Однак, апеляційний суд не звернув уваги на доводи відповідача про те, що постанова Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян», втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня           2003 року № 1078, якою затверджено Порядок № 1078, а тому саме на підставі цього порядку мав би бути здійснений розрахунок.
 
Місцевим судом наведено розрахунок заборгованості з використанням методики за якою розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції проводиться шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІВС = (ІІ1: 100) х (ІІ2: 100) х (ІІ3: 100) х ... (ІІZ: 100), де ІІ-1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІ-2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення, ... ІІ-Z -індекс інфляції за останній місяць прострочення. Однак вказана формула не може бути застосована при розрахунку індексації спірних виплат, оскільки вона застосовується при розрахунку боргу з врахуванням індексу інфляції, а не індексації виплат, яка розраховується за методикою, визначенню Порядком № 1078, тому саме на підставі такої методики має бути розраховано заборгованість. 
 
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» щодо неправильності розрахунку стягнутих з нього сум індексації виплат, апеляційний суд посилався на відповідність наведеного місцевим судом розрахунку нормативно-правовому акту, який втратив чинність, тобто не встановив обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема про відповідність вимогам закону розрахунку наведеного у рішенні місцевого суду, тому постанова апеляційного суду в частині залишення без змін рішення місцевого суду щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення індексаційних виплат в межах трирічного терміну в розмірі        68 104,79 грн не може вважатися законною і обґрунтованою. 
 
Суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, в зв`язку з чим позбавлений можливості ухвалити нове рішення або змінити судові рішення у цій справі.
 
Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотриманняпринципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття         3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.
 
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, з наведенням відповідних обґрунтувань, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.
 
Рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» про збільшення розміру виплат, спричиненого ушкодженням здоров`я не оскаржені, тому в силу положень частини першої вищенаведеної статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» задовольнити частково.
 
Постанову Донецького апеляційного суду від 21 травня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення індексаційних виплат в межах трирічного терміну в розмірі 68 104,79 грн скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | С. Ю. Бурлаков
| А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко    В. П. Курило