Постанова 
Іменем України 
 
18 вересня 2019 р.
м. Київ
справа № 753/13510/18 
провадження № 51-3703м19
Верховний Суд колегією суддів Третьої  судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –                                                                   ОСОБА_1 ,
суддів:                                                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання                                      ОСОБА_4 ,
за участю: 
прокурора                                                                           ОСОБА_5                                                                                                             
захисника                                                                           ОСОБА_6 ,
засудженого                                                                       ОСОБА_7 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора                м. Києва на ухвалу судді Київського апеляційного суду від 10 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , якою було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної  інстанцій обставини
За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року затверджено угоду про примирення, укладену 09 січня 2019 року, в кримінальних провадженнях № 12017100020009919 та № 12018100020008435 між потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та мешканцем                     м. Києва, раніше судимим, якого визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, й призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі                ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 10 травня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора                  м. Києва на вирокДарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року, яким було затверджено угоду про примирення між потерпілими ОСОБА_8 ,    ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі заступник прокурора м. Києва просить ухвалу судді апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Вважає безпідставним ухвалене апеляційним судом рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та наголошує, що затвердження угоди про примирення у цьому кримінальному провадженні є неприпустимим.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор вважає, що касаційна скарга є обґрунтованою та просить її  задовольнити.
Засуджений та захисник просили відмовити у задоволення касаційної скарги. 
Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Стаття 370 КПК України вказує, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами  матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення,  в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.            
Відповідно ж до ч. 4 ст. 399 КПК Українисуддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.  
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК Українивирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2019 року затверджено угоду про примирення, укладену 09 січня 2019 року, між потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 , відповідно до умов якої останнього визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено узгоджене вказаними сторонами покарання.
Не погоджуючись із цим вироком, заступник прокурора м. Києва подав апеляційну скаргу, в якій посилався на істотні порушення, допущенні судом першої інстанції при затвердженні угоди. Зокрема, прокурором зазначалося про те, що місцевий суд не мав права затверджувати угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим, оскільки на момент ухвалення рішення п. 2 ч. 1 ст. 477 КПК України втратила чинність, й відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України забороняється укладати угоди про примирення в кримінальних провадженнях щодо тяжких злочинів. 
Тобто вирок оскаржувався прокурором з підстав, з яких, відповідно до вищевказаних положень кримінального процесуального закону, він міг бути оскаржений прокурором, адже прокурор в апеляційній скарзі наполягав на тому, що, на його думку, угода про примирення у цьому провадженні не може бути укладена. 
Однак, суддя апеляційного суду, необґрунтовано встановивши, що відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України у прокурора були відсутні підстави для оскарження вищезазначеного вироку суду на підставі угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим, дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України.
Окрім того, суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, наводить у змісті ухвали висновки з питань, які безпосередньо позиціонуються в апеляційній скарзі як предмет апеляційного перегляду і мали б бути оцінені апеляційним судом в ході розгляду апеляційної скарги по суті.  
Отже, допущені апеляційним судом порушення колегія суддів вважає  істотними. Тому, твердження прокурора про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам кримінального процесуального закону,  є обґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва задовольнити. 
Ухвалу судді Київського апеляційного суду від 10 травня 2019 року щодо ОСОБА_7 , якою було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                             ОСОБА_3