Постанова
Іменем  України 
 
16 жовтня 2019 року                    
 
м. Київ
 
справа № 310/1857/16-ц
провадження № 61-16602св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,  Курило В. П.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку»,
третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Пологівському районі Запорізької області,
розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку», ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Кримської О. М., Дашковської А. В., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку» (далі - ПАТ «Українська залізниця») про встановлення факту трудового каліцтва, визнання недійсним акту проведення розслідування нещасного випадку та зобов`язання скласти акт розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом за формою Н-5 та Н-1.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи на посаді оператора елетрозв`язку Відокремленого структурного підрозділу «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». 03 лютого 2014 року, виконуючи трудові обов`язки з доставки кореспонденції до структурних підрозділів та інших об`єктів обслуговування на станцію Бердянськ, пройшовши вздовж будівлі вокзалу та проходячи біля торцевої частини приміщення вокзалу, позивач послизнулась та впала, отримавши травму: забій спини, ушиб в/3 правого стегна, порушення статико кінетичної функції правої н/кінцівки I-II ступеня. В той же день вона звернулась до Бердянської міської поліклініки та була відправлена на лікарняний, де перебувала до 13 березня 2014 року.
05 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулася до керівництва підприємства з заявою про розслідування даного нещасного випадку
Комісія з розслідування нещасного випадку на виробництві дійшла висновку, що даний нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом, оскільки стався по причині особистої необережності потерпілої.
При проведені додаткового розслідування на підставі припису Держпраці у Запорізькій області від 05 січня 2016 року № Л-199 комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час прямування на робоче місце після обслуговування об`єктів станції Бердянськ не за затвердженим маршрутом руху. Завершено розслідування складанням акту за формою Н-5. 
Не погодившись із таким висновком комісії, з урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд встановити факт трудового каліцтва, що мав місце 03 лютого 2014 року поблизу станції Бердянськ ПАТ «Українська залізниця» під час виконання позивачем трудових обов`язків; визнати недійсним акт комісії розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_1 03 лютого 2014 року поблизу станції Бердянськ ПАТ «Українська залізниця» за формою Н-5 від 25 січня 2016 року; зобов`язати адміністрацію регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» скласти акт розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом за формою Н-5 та Н-1 за встановленою формою відносно ОСОБА_1 , що мав місце 03 лютого 2004 року поблизу станції Бердянськ ПАТ «Українська залізниця» та прийняти даний нещасний випадок на виробництві до обліку.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року в задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до підпункту 11 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, передбачено, що нещасним випадком пов`язаним з виробництвом, визнається випадок, який стався під час прямування потерпілого до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом. Позивач не дотрималася вимог цього пункту, порушила маршрут руху, з яким була ознайомлена. При цьому суд першої інстанції також зазначив, що суду не надано доказів причинно-слідчого зв`язку подальшого лікування позивача з падінням у 2014 році.
Не погодившись із цим рішенням,  ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнанонедійсним акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався із    ОСОБА_1 03 лютого 2014 року на території станції Бердянськ структурного підрозділу «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку»регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за формою Н-5 від 25січня 2016 року.
Зобов`язано адміністрацію регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» провести повторне розслідування нещасного випадку та скласти акт за формою               Н-1 відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У червні 2017 року  ПАТ «Українська залізниця» подало доВищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
Також у червні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . подав до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року змінити, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
 
Позивач вважає, що є всі  підстави для задоволення позову в повному обсязі.
 
Доводи інших учасників справи
16 серпня 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від ПАТ «Українська залізниця» надійшло заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому відповідач зазначив, що вимоги касаційної скарги позивача є необґрунтовані та не можуть бути задоволені. Просило в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку».
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року справу призначено до судового розгляду.
 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем, працюючи на посаді оператора елетрозв`язку Відокремленого структурного підрозділу «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». 
03 лютого 2014 року біля 09 години    ОСОБА_1 вирушила для доставки кореспонденції до структурних підрозділів та інших об`єктів обслуговування на станціюБердянськ. В 09 годині 25 хвилин після доставки телеграм начальнику вокзалу вона попрямувала на вихід з приміщення вокзалу, пройшла вздовж будівлі вокзалу та,проходячи біля торцевої частини приміщення вокзалу,послизнулась та впала, отримавши забій спини, ушиб в/3 правого стегна, порушення статико кінетичної функції правої н/кінцівки I-IIступеня.
Згідно акту розслідування нещасного випадку від 04 березня 2014 року, проведеного комісією, утвореною на відокремленому структурному підрозділі «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», нещасний випадок стався по причині особистої необережності ОСОБА_1 .
Відповідно до повторного акту розслідування від 25 січня 2016 року, проведеного за приписом головного управління Держпраці у Запорізькій області, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався під час прямування на робоче місце після обслуговування об`єктів станції Бердянськ не за затвердженим маршрутом руху, тому комісією нещасний випадок не визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною четвертою статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
 
Частинами першою, третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.
 
Згідно з частиною другою статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
 
Встановлено, що ОСОБА_1 з 11 березня 1985 рок перебувала у трудових відносинах з відповідачем.
03 лютого 2014 року з позивачем у робочий час стався нещасний випадок.
Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі -  Порядок).
 
Згідно із пунктом 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактору чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.
 
Відповідно до пункту 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п`яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.
 
Пунктом 15 Порядку передбачено, що обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов`язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.
 
Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
 
За змістом статей 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси  у спосіб, визначений законами України.
 
Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», пункту  10 Порядку, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов`язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобов`язана з`ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов`язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.
Таким чином, комісія із спеціального розслідування має повноваження щодо з`ясування обставин та причин нещасного випадку, встановлює за результатами розслідування чи пов`язаний нещасний випадок із виробництвом чи ні, складає відповідні акти.
У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.
 
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України в постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-29цс13. 
 
Апеляційним судом установлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводилися до оспорювання рішення комісії з розслідування нещасного випадку, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, складеному за наслідками повторного розслідування нещасного випадку, що трапився з потерпілою у лютому 2014 року, та зобов`язання роботодавця скласти акт за формою Н-1. 
В підпункті 11 пункту 15 Порядку нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, який стався під час прямування потерпілого до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом.
Згідно акту проведення розслідування нещасного випадку від 25 січня 2016 року, комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 була ознайомлена зі схемою технологічних проходів при доставці телеграм до станції Бердянськ під розпис, проте прямувала не за затвердженим маршрутом руху, вказаним на даній схемі.
Відповідно до вимог розділу 2 абзацу 5 посадової інструкції оператора електрозв`язку 2 класу, затвердженої начальником підприємства 29 лютого 2012 року, з якою була під розпис ознайомлена ОСОБА_1 , оператор електрозв`язку при відсутності листоноші виконує доставку телеграм адресатам, згідно з маршрутом доставки.
Відповідно до пункту 2.1 розділу Інструкції з охорони праці для листоноші        № 402, затвердженої наказом начальника дистанції від 25 березня 2013 року № 124, перед доставкою кореспонденції необхідно визначити маршрут руху згідно адресатів у відповідності з затвердженими маршрутами та пунктом 3.1 розділу 111 цієї Інструкції під час виконання роботи необхідно дотримуватись маршруту доставки кореспонденції.
В матеріалах справи   міститься ксерокопія зазначеної Інструкції, проте матеріали справи не містять належних доказів щодо ознайомлення позивача з цією Інструкцією.
Вакті проведення розслідування нещасного випадку від 25січня 2016 року зазначено, що    ОСОБА_1 по цій Інструкції пройшла повторний інструктаж з охорони праці 24грудня 2013 року, натомість, ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин, а    ОСОБА_1 заперечує даний факт.  
В матеріалах справи міститься ксерокопія схеми технологічних проходів при доставці телеграм до станціїБердянськ на якій міститься підпис                  ОСОБА_1 про ознайомлення з нею. Зазначена ксерокопія схеми міститься також в матеріалах розслідування нещасного випадку, на яку посилається комісія в акті проведення розслідування нещасного випадку від 25 січня 2016 року щодо порушення позивачем саме цієї схеми маршруту.
Проте, в акті від 25січня 2016 року не конкретизовано, яким чином позивач порушила маршрут руху, яким маршрутом   вона повинна була рухатися з території станції Бердянськ до свого робочого місця відповідно до цієї схеми руху, та де саме позивач відклонилася від маршруту. Відповідно, із змісту вказаного акту не зрозуміло, чому комісія прийшла до висновку, що місце нещасного випадку (територія станції Бердянськ з північної сторони торцевої частини будівлі вокзалу) знаходиться поза межами маршруту відповідно до схеми.
Крім того, не встановлено, ким і коли затверджена вказана схема та хто її склав. 
Як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції позивач заперечувала факт ознайомлення її з цією схемою та наявність свого підпису на ній, проте ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції відповідач оригінал вищезазначеної схеми не надав, пояснивши в суді апеляційної інстанції, що оригінал цієї схеми на підприємстві відсутній.
Таким чином, фактпрямування 03 лютого 2014 року   ОСОБА_1 не за затвердженим маршрутом руху між об`єктами обслуговування станціїБердянськ не підтверджено належними доказами.
При таких обставинах апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог                      ОСОБА_1
Разом із тим, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині встановлення факту трудового каліцтва, оскільки суд не може підміняти собою відповідний орган- комісію  із спеціального розслідування, яка має повноваження щодо з`ясування обставин та причин нещасного випадку, встановлення за результатами розслідування певних фактів. 
Доводи касаційних скарг не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанцій - без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд           у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного підрозділу «Пологівська дистанція сигналізації та зв`язку», ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 17 травня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
Судді                                                                                                 А. Ю. Зайцев 
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
В. П. Курило