Постанова                                    
Іменем України              
 
23 жовтня 2019 року
м. Київ
 
справа № 324/2024/16-ц
провадження № 61-26728св18
 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів:  Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,           Курило В. П.,            
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - Пологівська сільська рада Пологівського району Запорізької області,
треті особи: секретар Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Деркач Олена Василівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, треті особи: секретар Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Деркач Олена Василівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання права на спадщину,
 
за касаційною скаргою ОСОБА_5 як представника ОСОБА_1 на рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2017 року у складі судді Іванченка М. В. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Подліянової Г. С., Кримської О. М., Дашковської А. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за нею право на спадщину за законом як спадкоємця другої черги.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилалася на те, що                ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чапаєвка (с. Воскресенка) Пологівського району Запорізької області померла ОСОБА_6 , 1936 року народження, яка була її рідною сестрою та проживала в батьківській хаті, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
 
У ОСОБА_6 дітей не було, як не було і інших родичів крім позивача. Вони були в добрих родинних відносинах і деякий час жили разом та вели спільне господарство, у зв`язку з чим вирішили, що після смерті однієї із сестер все майно за законом перейде до іншої навіть без складання заповітів. Коли ОСОБА_6 померла, то позивач вважала, що вона є єдиною її спадкоємицею за законом.
 
Під час оформлення спадщини виявилося, що 10 лютого 2016 року               ОСОБА_6 складено заповіт, реєстраційний № 15, яким вона на випадок смерті заповіла ОСОБА_2 - житловий будинок по АДРЕСА_1 , а її сину - ОСОБА_4 - земельну ділянку (пай) розміром                 5,9756 га, що розташована на території Воскресенської сільської ради, яка їй належала на підставі державного акта на право приватної власності на землю ЗП № 062896. У зв`язку із тяжким станом здоров`я ОСОБА_6 заповіт посвідчено за місцем її постійного проживання, про що зроблено примітку в самому заповіті.
 
Представник сільської ради, посвідчуючи заповіт, виконує делеговані йому повноваження виключно в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку розповсюджуються повноваження органу місцевого самоврядування. Секретар Пологівської сільради Деркач О. В. не мала повноважень засвідчувати заповіт на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, де розповсюджується повноваження іншого органу місцевого самоврядування - Воскресенської сільської ради. Відсутнє рішення виконавчого комітету Пологівської сільської ради на здійснення саме цій особі ( Деркач О. В. ) права на вчинення нотаріальних дій на території Чапаєвської сільської ради (Воскресенської сільської ради). В заповіті не містяться дані паспортів, ідентифікаційні коди, адреси проживання та реєстрації на кого дається заповіт, що є грубим порушенням статті 47 Закону України «Про нотаріат».
 
Вважаючи, що всупереч вимог частини першої статті 1257 ЦК України             заповіт  складений  особою,  яка  не  мала  на  це  права,  а також він складений з 
порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому він є нікчемним.
Крім того, ОСОБА_6 за станом здоров`я була не спроможна навіть говорити, так як вона травмувала голову та праву руку, тому заповіт підписаний не заповідачем особисто, підпис ОСОБА_6 на заповіті не відповідає підписам, які містяться у відомостях про отримання пенсії, у зв`язку з чим просила призначити графологічну експертизу підпису на заповіті ОСОБА_6 
 
На час складання заповіту ОСОБА_6 була важко хворою, тому не могла нести повну цивільну дієздатність, а саме, здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх не виконання (статті 30, 1233, 1234 ЦК України).
 
Посилаючись на викладене, та вважаючи, що заповіт є нікчемним позивач просила позов задовольнити. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Пологівський районний суд Запорізької області рішенням від 10 травня              2017 року в задоволенні позову відмовив. 
 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що позивач не довела належними та допустимими доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог, тому правові підстави для визнання за позивачем права на спадщину за законом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 як спадкоємця другою черги відсутні.
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Апеляційний суд Запорізької області рішенням від 18 жовтня 2017 року рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2017 року змінив, відмовив у задоволенні позову з підстав, зазначених в мотивувальній частині рішення судової колегії. 
 
Апеляційний суд мотивував рішення тим, що позивач звертаючись до суду з цим позовом ставить питання про визнання за нею право на спадщину за законом як спадкоємця другої черги, хоча обставина ніким не оспорюється, що свідчить про те, що фактично позивач обрала неналежний спосіб захисту порушеного права, відповідно до вимог статті 16 ЦК України. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї, їх узагальнені аргументи
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого 
суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 як представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 10 травня 2017 року та рішення Апеляційного   суду   Запорізької  області  від  18  жовтня  2017  року  і  направити
 справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, судами попередніх інстанцій не дотримано вимог законодавства, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а відповідачем не доведено своїх заперечень.
Суди попередніх інстанцій грубо порушили норми процесуального права проігнорувавши чинне законодавство, а саме, статтю 37 Закону України «Про нотаріат» та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій уповноваженими посадовими особами органів місцевого самоврядування, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року, де чітко вказано, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені цими законами виконуються уповноваженими на це посадовими особами.
У секретаря Пологівської сільської ради Деркач О. В. не було повноважень засвідчувати нотаріальні дії на території Чапаєвської (Воскресіньської ) сільської ради, а саме, засвідчувати заповіт померлої ОСОБА_6 , яка все життя проживала і мала батьківський спадок: житловий будинок та земельну ділянку (пай) розміром 5,9756 га, на території Воскресенської (Чапаєвської) сільської ради.
Судами попередніх інстанцій не прийнято до уваги всі допущені порушення законодавства України при складанні заповіту, на які було детально вказано в позовній заяві та апеляційній скарзі.
Також, суди не взяли до уваги те, що ОСОБА_1 усно та письмово просила визнати заповіт ОСОБА_6 недійсним. 
Поза увагою суддів першої та апеляційної інстанцій залишилася очевидна протиправність і незаконність дій відповідача і третіх осіб.
 
06 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_2 на касаційну скаргу, яке мотивоване тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а касаційна скарга побудована на неправді, є необґрунтованою, немає ніяких вагомих доказів, вказаних у ній тверджень, а є набором слів з неодноразовим повтором і невірним тлумаченням чинного законодавства України. 
10  січня   2018   року   до   Верховного   Суду   надійшло   заперечення   голови Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області на касаційну скаргу, яке мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції є законним, а касаційна скарга необґрунтованою та такою, що підлягає відхиленню.
Посилання в касаційній скарзі на те, що судом не взято до уваги усну домовленість сестер (померлої та позивача), що наче б то майно померлої перейде до позивача, через що заповіт є нікчемним, є необґрунтованим, оскільки вказана усна домовленість (навіть якщо вона і існувала) нічим, крім пояснень позивача, не підтверджується, до того ж вона ніяким чином не впливає на законність чи незаконність заповіту, у якому виражена воля заповідача.
У касаційній скарзі представник позивача вважає незаконним рішення суду першої інстанції в частині того, що суд не прийняв до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що Деркач О. В. не могла посвідчувати заповіт на території Воскресенської сільської ради також є необґрунтованим, оскільки зазначене є виключно думкою представника позивача, так як відповідно до статті 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.
Суд першої інстанції встановив, що спадкодавець ОСОБА_6 за станом здоров`я не могла з`явитися в приміщення органу місцевого самоврядування для вчинення нотаріальної дії, тому посвідчення заповіту здійснювалося за місцем її проживання, про що зазначено в заповіті.
Таким чином, положення Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, не містять заборон щодо вчинення нотаріальних дій уповноваженими посадовими особами відповідного органу місцевого самоврядування за межами підвідомчості за територіальністю, не містить таких заборон і Закон України «Про місцеве самоврядування», на який посилається позивач, а тому суд дійшов правильного висновку про те, що посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, до відання якого відноситься вчинення нотаріальних дій, вправі вчиняти нотаріальні дії і за межами підвідомчості за територіальністю. 
Отже, посилання позивача на те, що секретар виконавчого комітету Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Деркач О. В . не мала повноважень на посвідчення заповіту на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, а саме, за місцем проживання спадкодавця                ОСОБА_6 на території Воскресенської (Чапаєвської) сільської ради, є безпідставними і не обґрунтованими.
Посилання в касаційній скарзі на те, що ОСОБА_1 на кожному судовому засіданні в усній та письмовій формі просила визнати заповіт недійсним також не відповідає дійсності, оскільки суд першої інстанції неодноразово пропонував представнику позивача змінити чи уточнити позовні вимоги, однак цього зроблено не було. 
Також, представник позивача вказує, що ОСОБА_6 мала намір заповісти усе своє майно своїй сестрі ОСОБА_1 , проте не зробила цього через те, що була начеб то у безпорадному стані і прикута до ліжка.
ОСОБА_6 склала заповіт на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що останні доглядали її тривалий час та допомагали їй, коли вона потребувала сторонньої допомоги через похилий вік, що підтверджується показами свідків.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою   Вищого   спеціалізованого   суду   України   з   розгляду   цивільних   і кримінальних  справ  від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Пологівського районного суду Запорізької області.
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу  України,  Кодексу  адміністративного  судочинства  України та інших законодавчих актів»  касаційні скарги  (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А . Ю.
Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_6 , яка в шлюбі не перебувала і дітей не мала. 
10 лютого 2016 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті житловий будинок АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а земельну ділянку розміром 5,9756 га, розташовану на території Чапаєвської сільської ради, яка їй належить на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЗП № 062896 , заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт посвідчено           секретарем виконкому Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Деркач О. В. 
Заповіт записаний Деркач О. В. , зі слів ОСОБА_6 , до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_6 і власноручно підписаний нею у присутності Деркач О. В. о 9 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 ,                   с. Чапаєвка у зв`язку із хворобою заповідача. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено, та зареєстровано в реєстрі за № 15.
Заповіт підписаний заповідачем ОСОБА_6 та секретарем виконкому Деркач О. В. , із зазначенням: «Заповіт складено з моїх слів прочитано мною вголос». 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. 
17 березня 2016 року спадкоємці за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Черкун В. І. із заявами про прийняття спадщини після смерті                ОСОБА_6 , за якими приватним нотаріусом Черкун В. І. було заведено спадкову справу № 43/2006. 
13 червня 2016 року ОСОБА_1 як спадкоємець за законом другої черги звернулася до приватного нотаріуса Пологівського районного нотаріального округу Черкун В. І. із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_6 , після чого дізналася про складення ОСОБА_6 заповіту на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_4 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до  законів,  чинних  на  час  вчинення  окремих 
процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до частин першої, другої  статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах   касаційної   скарги,   дійшов   висновку,   що  касаційна   скарга   підлягає 
частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права
За змістом частин другої та третьої статті 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (недійсним в силу закону). За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
 
Фактично спір у цій справі виник між позивачем та спадкоємцями за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , який позивач оспорює. Вирішення справи по суті заявлених позовних вимог визначає долю спадкового нерухомого майна за однією із сторін цього спору, в той час, як одна із них не є стороною у даній цивільній справі. 
Як вбачається зі змісту статей  33, 36, 119 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. 
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. 
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. 
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі              № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17. 
За змістом статті 392 ЦК належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право спадкоємця на спадкове майно.
Відповідно до статті 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У статті 1233 ЦК Українизазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно з частиною першою статті 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
До спадкування за законом закликаються особи визначені у статтях 1261-1265 ЦК Українилише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом. 
Ураховуючи наведене, відповідачами у справі мають бути ОСОБА_2 та                    ОСОБА_9 , особи на користь яких складено заповіт, який позивач уважає нікчемним. 
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року прийнятій у справі № 461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18).
Відповідно до статті 412 ЦПК Українипідставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Враховуючи те, що під час розгляду справи суди попередніх інстанцій неповно встановили обставини справи, неправильно застосували вищенаведені норми права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у цій постанові.
Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_5 як представника ОСОБА_1 задовольнити частково. 
 
Рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 10 травня            2017 року та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 18 жовтня            2017 року скасувати.
 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, треті особи: секретар Пологівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Деркач Олена Василівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання права на спадщину відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська
 
 Судді                                                                                                А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Коротенко
 
В. М. Коротун
 
В. П. Курило