Постанова                                                  
Іменем України
 
30 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 414/2107/15-ц
провадження № 61-16643св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,  
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - Територіальна громада с. Макеївка в особі Макеївської сільської ради Кремінського району Луганської області, 
третя особа - Кремінська державна нотаріальна контора, 
особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 03 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Авалян Н. М., Коротенка Є. В., Стахової Н. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади с. Макеївка в особі Макеївської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. 
 
На обгрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 1,57 га, розташованої на території Макеївської сільської ради, Кремінського району, Луганської області, для ведення особистого селянського господарства. 20 серпня 2015 року вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але постановою державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори Луганської області 
Дашдамірова Е. А. їй відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії з підстав пропуску шестимісячного строку та відсутності правовстановлюючого документу на зазначену ділянку. Строк для прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки на момент смерті ОСОБА_4 вона не була спадкоємицею першої черги, а враховуючи, що спадкоємець першої черги (її дядько) - ОСОБА_5 30 жовтня 2013 року звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, а інший спадкоємець (її батько) - 
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона змушена звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнання права власності на спадкове майно. 
 
Посилаючись на наведене, просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 1,57 га, розташованої на території Макеївської сільської ради, Кремінського району, Луганської області, для ведення особистого селянського господарства, що належала ОСОБА_4 . 
 
Короткий зміст ухвалених судових рішень судів попередніх інстанцій
 
Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 
2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
 
Продовжено ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 1,57 га, розташованої на території Макеївської сільської ради, Кремінського району, Луганської області, для ведення особистого селянського господарства, що належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20 червня 2003 року серії ІІІ - ЛГ № 071626. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позовних вимог ОСОБА_1 , що є підставою для їх задоволення. 
 
Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , як особа, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 03 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади 
с. Макеївка в особі Макеївської сільської ради Кремінського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, закрито. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення статті 213 ЦПК України 2004 року вимоги цивільного судочинства не виконав, зокрема, не з`ясував чи мала позивач право на спадкування після смерті своєї баби ОСОБА_4 , чи є інші спадкоємці, які прийняли спадщину після її смерті, чи була ОСОБА_4 власником спірної земельної ділянки на момент смерті, та хто є власником спірного майна на момент розгляду справи. 
 
Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 вже зверталася до суду з аналогічним позовом (справа № 414/1560/15-ц, провадження 
№ 2/414/612/2015). Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2015 року, що набрало законної сили, у задоволенні її позову відмовлено. Ураховуючи, що сторони та підстави, заявленого ОСОБА_1 позову у грудні 2015 року, є абсолютно автентичними з тими щодо яких Кремінським районним судом Луганської області ухвалено рішення 
від 08 жовтня 2015 року, що набрало законної сили, суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі частини першої статті 310 ЦПК України 2004 року з закриттям провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.
 
Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги
 
У січні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій він просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 03 листопада 2016 року та залишити в силі рішення Кремінського районного суду Луганської області 
від 13 січня 2016 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
 
Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно поновив строк на апеляційне оскарження ОСОБА_3 Відповідач - територіальна громада с. Макеївка в особі Макеївської сільської ради Кремінського району Луганської області визнала позов у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення, а тому на підставі частини четвертої статті 174 ЦПК України 2004 року суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову ОСОБА_1 . Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення; особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Копію рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року Макеївська сільська рада Луганської області отримала в січні 2016 року, і на думку заявника, ОСОБА_3 знала про його існування, оскільки вона тривалий час займає посаду землевпорядника Макеївської сільської ради Кремінського району Луганської області. 
 
Суд не звернув увагу, що 17 серпня 2016 року ухвалою Кремінського районного суду Луганської області відкрито провадження у справі № 414/1456/16-ц (провадження № 2/414/483/2016) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Кремінської районної державної адміністрації, третя особа - Відділ Держгеокадастру у Кремінському районі Луганської області, про усунення перешкод у користуванні власністю. До позовної заяви була додана копія рішення Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2016 року, яке ОСОБА_3 отримала у серпні 2016 року, а отже в апеляційного суду не було підстав для поновлення їй строку на апеляційне оскарження. 
 
Крім того, суд апеляційної інстанції у порушення вимог процесуального законодавства не повідомив позивача та її представника про дату, час та місце розгляду справи, та ухвалив 03 листопада 2016 року судове рішення у їх відсутність. 
 
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
 
У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_3 на касаційну скаргу, мотивовані тим, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та ухвалив законне і обгрунтоване судове рішення, підстави для його скасування відсутні.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 31 березня 2017 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення задоволено частково, зупинено виконання ухвали Апеляційного суду Луганської області від 03 листопада 2016 року в частині стягнення судових витрат. 
 
Згідно статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
12 квітня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною третьою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Установлені судами фактичні обставини справи
 
Згідно розпорядження голови Кремінської райдержадміністрації від 11 грудня 2002 року № 1627 ОСОБА_4 отримала державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ- ЛГ № 071626. Земля передавалася для ведення особистого селянського господарства. Площа земельної ділянки складає 1,57 га, розташована на території Макеївської сільської ради.
 
Позивач ОСОБА_1 є внучкою ОСОБА_4 , яка померла 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 1,57 га, розташованої на території Макеївської сільської ради, Кремінського району, Луганської області, для ведення особистого селянського господарства. 
 
Згідно копії свідоцтва про народження від ІНФОРМАЦІЯ_3 
ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_6 , який є рідним сином померлої ОСОБА_4 
 
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 (син померлої, дядько позивача) звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 
 
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 (син померлої, батько позивача). 
 
20 серпня 2015 року державним нотаріусом Кремінської державної нотаріальної контори Луганської області Дашдаміровим Е. А. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії щодо відкриття спадкової справи з підстав пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що у провадженні Кремінського районного суду Луганської області перебувала справа № 414/1560/15-ц за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади 
с. Макеївка в особі Макеївської сільської ради Кремінського району Луганської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнання права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 1,57 га, розташованої на території Макеївської сільської ради, Кремінського району, Луганської області, який вона обгрунтовувала аналогічними обставинами та підставами, з яких було заявлено позов у справі, що є предметом апеляційного перегляду. 
 
Зокрема, підставою звернення ОСОБА_1 з позовом до суду було те, що 
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина. 20 серпня 2015 року вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але постановою державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори Луганської області 
Дашдамірова Е. А. їй було відмовлено з підстав пропуску шестимісячного строку. Оскільки на момент смерті баби вона не була спадкоємицею першої черги, а після того як спадкоємець першої черги (її дядько) ОСОБА_5 
30 жовтня 2013 року відмовився від прийняття спадщини, а інший спадкоємець (її батько) ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, вона була змушена звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнання права власності на спадкове майно, в зв`язку з чим вважала строк пропущеним з поважних причин.
 
Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 08 жовтня 
2015 року, що набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову 
ОСОБА_1 .
 
Отже, підставами заявлених ОСОБА_1 позовів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності у справі 
№ 414/1560/15-ц та у справі, яка переглядається в касаційному порядку, є тотожними, рішення ухваленні з приводу спору між тими самими сторонами, з тих самих підстав та про той самий предмет.
 
Відповідно до статті 14 ЦПК України 2004 року судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.
 
Згідно частини другої статті 223 ЦПК України 2004 року після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.
 
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, грунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.
 
Європейський суд з справ людини у своїх рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
 
Закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.
 
Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 205 ЦПК України 2004 року, перелік яких є вичерпним.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
 
Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що сторони, підстави та предмет позову у справі (щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнання права власності на спадкове майно), яка переглядалася в апеляційному порядку, є тотожними сторонам, підставам та предмету позову у справі № 414/1560/15-ц, в якій ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, що набрало законної сили. 
 
Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно поновив строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не є переконливими з огляду на те, що апеляційний суд, діючи у межах наданих йому дискреційних повноважень надав належну оцінку наведеним заявником доводам щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне провадження.
 
Посилання заявника в касаційній скарзі, що апеляційний суд в порушення вимог процесуального законодавства не повідомив позивача та її представника про дату, час та місце розгляду справи та ухвалив 03 листопада 2016 року судове рішення у їх відсутність, є необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, телефонограмою та копією журналу реєстрації вихідних телефонограм Апеляційного суду Луганської області.
 
Висновки Верховного Суду за результатами касаційного розгляду
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції правильно встановив обставини справи і застосував норми процесуального права, а тому оскаржуване рішення є законним та обгрунтованим. 
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Щодо поновлення виконання оскаржуваного судового рішення
 
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Оскільки ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2017 року зупинено виконання ухвали Апеляційного суду Луганської області від 03 листопада 2016 року в частині стягнення судових витрат, його необхідно поновити.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2  залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 03 листопада 2016 року залишити без змін.
 
Поновити виконання ухвали Апеляційного суду Луганської області 
від 03 листопада 2016 року в частині стягнення судових витрат.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                       Г. І. Усик
І. Ю. Гулейков
О. В. Ступак