Постанова
Іменем України
23 жовтня 2019 року
м. Київ
справа № 638/3621/16-ц
провадження № 61-29965св19
Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),
суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
треті особи: Харківська міська рада Харківської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Харківської міської ради Харківської області, яка підписана представником ОСОБА_4 , на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року у складі судді Штих Т. В., та на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
1.        Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Харківська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, про визнання права власності на на квартиру АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 25 жовтня 1974 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_5 , у період шлюбу подружжя придбало квартири № АДРЕСА_3 , право власності на які після купівлі було оформлено на                  ОСОБА_5 
Реалізуючи правомочності власника, ОСОБА_5 було виконано реконструкцію житлових приміщень: квартиру № 21 об`єднано з квартирою № 22 в єдину квартиру шляхом демонтажу перегородки, влаштування прорізу у внутрішній стіні та закладення дверного прорізу до квартири № 22 .
Питання самовільного перепланування житлових приміщень за заявою ОСОБА_5 було розглянуто на засіданні виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова та рішенням від 14 березня 2006 року йому було надано дозвіл для переоформлення документів на переплановані квартири № 21 та № 22 з наданням одній об`єднаній квартирі № 21 ; визнано переплановану квартиру прийнятою в експлуатацію та рекомендовано звернутися до райвиконкому для одержання свідоцтва про право власності.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, не отримавши за життя свідоцтва про право власності на переобладнану квартиру.
Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 , як подружжя та спадкоємиця         ОСОБА_5 ,  просила суд: визнати, що на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1        ОСОБА_5 належала на праві власності переобладнана з двох квартир              ( 21 та 22 ) квартира АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири як частку дружини у спільному майні подружжя та на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого                    ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 квітня                   2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як частку дружини у спільному майні подружжя.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині визнання права власності за померлим ОСОБА_5 , суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, відповідно до положень статті 25 ЦК України вважав, що оскільки в момент смерті припиняється цивільна правоздатність особи, відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.
Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_5 та визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як частку дружини у спільному майні подружжя, суди виходили з доведеності та вмотивованості позовних вимог. Оскільки рішенням районної ради спірна квартира прийнята в експлуатацію, рекомендовано отримати свідоцтво про право власності, то спадкодавець набув за життя право власності на спірну квартиру, як переобладнану власність, тому квартира є складовою спільного майна подружжя, яке підлягає поділу та спадкуванню.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
5 липня 2017 року Харківська міська рада звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_4 , у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального прав, просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року, і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 
15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Справу № 638/3621/16-ц передано до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК Україникасаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга Харківської міської ради мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно не дослідили обставини, що мають значення для справи, зокрема, не звернули належної правової уваги на те, що у зв`язку з перебудовою двох квартир утворився новостворений об`єкт нерухомого майна, права власності на який оформлено не було.
Судами не досліджено набуття права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна, не вірно встановлено правовідносини, які виникли між сторонами, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.
Харківська міська рада зазначає, що оскільки у спадкодавця не виникло право власності на новостворене нерухоме майно, то і перехід цього права в порядку спадкування за законом неможливий.
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
4 вересня 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, зазначаючи, що доводи касаційної скарги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи і є спробою ввести суд в оману.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Судами встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № НІ-14 від 
11 березня 1997 року, укладеному на «Харківській товарній біржі», ОСОБА_5 на праві власності належить квартира 
АДРЕСА_1 .
Також на підставі договору купівлі-продажу № НІ-15 від 11 березня                    1997 року, укладеному на «Харківській товарній біржі», ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 .
Зазначені квартири були придбані під час перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25 жовтня 1974 року серія НОМЕР_1 , виданого палацом одружень «Жовтневий» м. Харкова. 
Реалізуючи свої правомочності власника, ОСОБА_5 за власні кошти, із власних матеріалів та обладнання було виконано реконструкцію житлових приміщень: квартир № 21 та 22, а саме: 3-х кімнатна квартира № 21 житловою площею 39,1 кв. м, загальною площею 65,2 кв. м об`єднана з                      1-ною кімнатною квартирою № 22 житловою площею 18,9 кв. м, загальною площею 34,5 кв.м шляхом демонтажу перегородки, влаштування прорізу у внутрішній стіні та закладення дверного прорізу до квартири № 22 .
За самовільне перепланування квартири адміністративною комісією виконавчого комітету Дзержинської районної ради по справах про адміністративне правопорушення від 11 березня 2004 року № 139 та                 від 25 березня 2004 року № 142 на ОСОБА_5 накладено штраф.
Питання самовільного перепланування зазначених житлових приміщень розглядалося за заявою ОСОБА_5 на засіданні виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова.
Рішенням від 14 березня 2006 року № 38/9 ОСОБА_5 надано дозвіл для переоформлення документів на переплановані квартири № 21, 22 з наданням одній об`єднаній 5-ти кімнатній квартирі житловою площею                  65,3 кв. м, загальною площею 108,6 кв. м одного номеру - 21. Визнано переплановану квартиру прийнятою в експлуатацію та рекомендовано                ОСОБА_5 звернутися до райвиконкому для одержання свідоцтва про право власності.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
З відповіді завідувача Шостої харківської нотаріальної контори                Головащенко О. Л. встановлено, що оскільки станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єднану квартиру не переоформлено та не зареєстровано, а тому для оформлення спадкових прав ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною другою  статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Частиною першою статті 100 ЖК УРСР (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) установлено, що переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім`ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім`ї, які проживають разом із ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно до статті 152 ЖК Української РСР (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.
Підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня                 2005 року № 76, також встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень у будинках дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад дій з яким закон пов`язує виникнення права власності на певні об`єкти, а тому суд при застосуванні цієї норми повинен встановити законні підстави набуття права власності.
Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна) і якщо законом передбачено прийняття цього майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державні реєстрації, про власності виникає з моменту державної реєстрації. З моменту прийняття новоствореного майна до експлуатації та його державної реєстрації виникає і право власності на цей об`єкт, яке також може бути предметом спадкування.
Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради м. Харкова від 14 березня 2006 року № 38/9 на підставі технічного висновку ЗАТ «Харківреконструкція», результатів акту технічного обстеження, висновку ЗДПО-8, узгодження СЕС Дзержинского району, надано дозвіл ОСОБА_5 оформити документи на перепланування квартир АДРЕСА_9 з об`єднанням в одну і наданням квартирі № 21 . Постановлено вважати квартиру зданою в експлуатацію та рекомендовано зареєструвати право власності на цей об`єкт. Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» проведено технічну інвентаризацію реконструйованого об`єкту нерухомого майна та видано технічний паспорт станом                           на 18 вересня 2014 року.
Згідно зі статтями 22, 28 Кодексу законів про шлюб, що діяв на час придбання власності, та статтями 60, 70 Сімейного кодексу України (на момент смерті чоловіка позивачки) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, частки дружини та чоловіка є рівними.
За положеннями частини 1 статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а тому позивачка як співвласник перебудованого майна,  переживши свого чоловіка,  має ті ж самі права на майно та на захист своїх прав як її чоловік.
Отже, встановивши, що ОСОБА_5 здійснив реконструкцію спірного об`єкта нерухомості з дотриманням встановлених архітектурних, будівельних, санітарних норм і правил, а отже, в нього виникло «право очікування», яке є складовою частиною майна, як об`єкта цивільних прав, отримати право власності на спірну реконструйовану квартиру в майбутньому, яке він не встиг отримати за життя, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 як частку дружини у спільному майні подружжя, 
Відповідно до положень статей 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід від померлої особи до спадкоємців усіх прав та обов`язків, які вона мала на час смерті, а тому суди, встановивши, що переобладнані квартири прийняті до експлуатації як один об`єкт, якому присвоєно  номер та адресу, дійшли до обґрунтованого висновку, що переобладнана квартира є об`єктом цивільних прав та обов`язків та спадкоємці мають право на спадкування усіх право та обов`язків, які належали спадкодавцю щодо цієї квартири, у тому числі права реєстрації прав на нерухоме майно. Таке право позивачка також має як одна з подружжя.
Разом з тим, за положеннями статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, зокрема, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою.
Як встановлено судами, позивачці як співвласнику майна та спадкоємцю відмовлено у підтверджені її прав  шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у тому числі щодо прав та обов`язків; відповідачами у цій справі не визнається право власності позивачки на переобладнану  квартиру № 21 в цілому з підстав відсутності реєстрації права власності на єдину квартиру за померлим чоловіком, а тому суди з урахуванням встановлених обставин справи, обґрунтовано захистили порушене право позивачки обраним нею шляхом. 
При цьому касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності судових рішень про визнання права власності за позивачкою на квартиру № 21 , як об`єднану з двох квартир, як за співвласницею майна подружжя.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій містять вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Харківської міської ради Харківської області, яка підписана представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий суддя                                                         В. М. Сімоненко
 
Судді                                                                            А. А. Калараш
 
                                                                                       С. Ю. Мартєв
 
                                                                                       Є. В. Петров
 
                                                                                       С. П. Штелик