ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року 
м. Київ

Справа №  5/585-08 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Волковицька  Н.О., Краснов Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 (головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.)

за позовом Дочірнього підприємства "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" відкритого акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М. В. Фрунзе" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе-Будіндустрія" 
про зобов`язання виконати певні дії та визнання права власності,  

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1. У серпні 2008 року Дочірнє підприємство "Завод обважнених бурильних та ведучих труб" відкритого акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М. В. Фрунзе" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрунзе-Будіндустрія" (далі - відповідач) про зобов`язання виконати ремонтно-будівельні роботи нежитлових приміщень за договором підряду № 79/78-08 від 16.07.2008; визнання права власності на адміністративний корпус під літ. "А-VII" загальною площею 2 918,6 кв.м, прохідну з ГО під літ. "Б" загальною площею 1 038,1 кв.м, механічний цех під літ. "В" загальною площею 34 245 кв.м, ділянку з переробки стружки під літ. "Г" загальною площею 1 456,5 кв.м, лабораторно-побутовий корпус під літ. "Е" загальною площею 6 062,5 кв.м разом з шістьма переходами під літерами: "е1" площею 63 кв.м, "е2" площею 65,9 кв.м, "е3" площею 62 кв.м, "е4" площею 65,9 кв.м, "е5" площею 62 кв.м, та "е6" площею 65,9 кв.м, приміщення автоматизованої системи управління під літ. "Ж" загальною площею 382,7 кв.м, сталеварний цех під літ. "З" загальною площею 31 399,1 кв.м, приміщення автовагової під літ. "И" загальною площею 157,2 кв.м, приміщення вагонної вагової під літ. "1-и" загальною площею 74,7 кв.м, склад мастил та хімікатів під літ. "К" загальною площею 658,1 кв.м, прохідний пункт № 2 під літ. "Л" загально площею 24,3 кв.м, електропідстанцію під літ. "М" загальною площею 1 289,3 кв.м, кисневу станцію під літ. "Н" загальною площею 180,6 кв.м, градирню під літ. "О" загальною площею 108,4 кв.м, блок допоміжних цехів (водопідготовка, склад присадок та феродобавок, компресорна станція, установка обжигу) під літ. "П" загальною площею 7 132,4 кв.м, цех плакирування техобслуговування під літ. "Т" загальною площею 2 841,4 кв.м, гараж під літ. "У" загальною площею 896,1 кв.м, котельню під літ. "Ф" загальною площею 1 082,9 кв.м, насосну станцію технічної та питної води під літ. "Ю" загальною площею 140,9 кв.м, газорозподільний пункт під літ. "Я" загальною площею 70,1 кв.м, споруду шлакового двору під літ. "1-Я" загальною площею 1 331 кв.м, які розташовані за адресою: вул. Комарова, 2, м. Суми.
2. Позивач зазначав, що відмова відповідача від виконання ремонтно-будівельних робіт за укладеним між сторонами договором підряду внаслідок відсутності у позивача правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомості, що є предметом виконання ремонтно-будівельних робіт за цим договором, порушують охоронювані законом інтереси і права позивача та є невизнанням з боку відповідача права власності позивача на спірні об`єкти нерухомості.
В обґрунтування позовних вимог щодо визнання права власності на спірні об`єкти нерухомості, позивач посилався на те, що 21.04.2000 Загальними зборами ВАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" було прийнято рішення про створення позивача, 31.05.2000 відділом державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності Сумської міської ради народних депутатів було зареєстровано його Статут. 
Позивач зазначав, що при створенні і формуванні його статутного капіталу спірні об`єкти були передані ВАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе" позивачеві у встановленому порядку, що підтверджується актом прийму-передачі матеріальних цінностей за №1, а також відомостями інвентаризації основних засобів, станом на 01.06.2000, та інвентарними картками обліку основних засобів позивача.
3. Відповідач при розгляді справи в суді першої інстанції зазначав, що вимоги позивача не визнає та заперечує проти їх задоволення, однак не подав відзиву на позовну заяву або обґрунтованих заперечень проти позовних вимог, як і доказів належного виконання договірних зобов`язань за договором підряду № 79/78-08.
ІІ. Короткий зміст судових рішень
4. Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.10.2008 у справі №5/585-08 позов задоволено повністю.
5. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, особа, яка не брала участі в розгляді справи - Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі - апелянт), звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій заперечуючи факт передачі спірного майна до статутного фонду позивача, а також не погоджуючись з правовими підставами для визнання права власності за позивачем на нерухоме майно, просило скасувати рішення в частині задоволення вимоги про визнання права власності на нерухоме майно за позивачем. Апелянт також просив залучити його до участі в розгляді справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, оскільки оскаржуваним рішенням порушуються його права та охоронювані законом інтереси.
6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі №5/585-08 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 06.10.2008 у справі № 5/585-08.
ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді
7. 22.10.2019 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подано касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі №5/585-08 безпосередньо до Касаційного господарського суду.
8. Витягом з протоколу автоматизованого розподілу касаційної скарги від 28.10.2019 у справі № 5/585-08 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Волковицька Н.О., Краснов Є.В.
9. Відповідно до частини 5 статті 301 Господарського процесуального кодексу України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.
10. За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
11. Ухвалою Касаційного господарського суду від 31.10.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі № 5/585-08. Суд ухвалив розгляд скарги здійснити у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи; визначити строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 20.11.2019. 
ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
12. У касаційній скарзі Акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" (далі - АТ "Сумське НВО") просить ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі № 5/585-08 скасувати, справу направити до Північного апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги АТ "Сумське НВО" до розгляду.
13. На переконання скаржника апеляційний суд при постановленні оскаржуваної ухвали неправильно застосував положення п.13 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIIІ від 03.10.2017 (далі - ГПК України), не застосував норми ст.ст. 260-262 ГПК України, порушив ч.2 ст.281 та п.3 ч.1. ст.234 ГПК України (вимоги щодо мотивувальної частини ухвали суду апеляційної інстанції), а також порушив ст.129 Конституції України (в частині забезпечення права на апеляційний перегляд справи), що є підставою для скасування ухвали та направлення справи до Апеляційного суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги AT «Сумське НВО» до розгляду.
14. Від позивача отримано відзив на касаційну скаргу, зміст якого є аналогічним змісту касаційної скарги, тобто позивач також наводить доводи щодо протиправності винесеної ухвали, однак прохальної частини цей відзив не містить.
Відповідно до приписів статті 295 частини 2 Господарського процесуального кодексу України:
"Відзив на касаційну скаргу має містити, зокрема, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги."
Згідно з частинами 1,3 статті 297 цього Кодексу:
"1. Учасники справи мають право приєднатися до касаційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До касаційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
3. До заяви про приєднання до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору та докази направлення заяви іншим учасникам справи."
Поданий відзив не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, як це передбачено положеннями ч.2 ст. 295 ГПК України, а за своєю суттю є приєднанням до касаційної скарги, однак позивачем не додано документу про сплату судового збору, а Господарський процесуальний кодекс України не містить положень щодо надання строку для усунення недоліків стосовно приєднання до касаційної скарги.
Разом з цим слід також зазначити, що ч.1 ст.295 ГПК України передбачено:
"Учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження".
Відповідно до ч.3 ст.295 названого Кодексу:
"Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судових рішень (рішення)."
За змістом ч.4 ст.295 цього Кодексу:
"До відзиву додаються докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи."
Отже учасник судового процесу зобов`язаний забезпечити надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, а останнім забезпечується таким чином можливість реалізовувати свої права у суді касаційної інстанції.
Згідно частини 4 статті 13 наведеного Кодексу:
"Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій."
Відповідно до положень частини 1 статті 118 вказаного Кодексу:
"Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку."
З огляду на відсутність доказів направлення копії поданого відзиву відповідачеві, та виходячи із того, що із закінченням встановленого строку право на вчинення процесуальних дій втрачається, а відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення, враховуючи недотримання заявником наведених процесуальних положень в сукупності, що впливає на права інших учасників судового процесу, відзив на касаційну залишено судом без розгляду.
V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
15. Рішення у даній справі прийнято Господарським судом Сумської області 06.10.2008.
Особою, яка не була учасником справи, - Акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" подано апеляційну скаргу на вказане рішення 27.09.2019.
VІ. Короткий виклад мотивів судових рішень судів попередніх інстанцій
16. Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідно до п.13 ч.1 Перехідних положень ГПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з приписами ст.93 Господарського процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату прийняття рішення судом першої інстанції, апеляційна скарга подається, а апеляційне подання вноситься, протягом десяти днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. 
Частиною 2 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України в названій редакції допускалось, що відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги (подання) можливе протягом трьох місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом. 
За редакцією вказаного процесуального кодексу строки звернення до апеляційного суду були однаковими як для осіб, які приймали участь у розгляді справи, так і для осіб, які не брали участі у справі та не були залучені судом.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки заявником подано апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення, що становить майже 11 років з дня прийняття оскаржуваного рішення.
17. При цьому, суд вказав, що пункт 13 частини 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України зобов`язує застосовувати процесуальні норми щодо строків оскарження, які діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу, що, відповідно, унеможливлює застосування строку, встановленого у ч. 2 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України, а отже посилання апелянта на ці процесуальні норми є необґрунтованими.
18. Водночас, суд визнав, що не має права на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, яке здійснюється за формальними ознаками, досліджувати та давати оцінку обставинам справи щодо того, чи вирішив суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.
19. Відтак керуючись ст. 93 Господарського процесуального кодексу України в редакції від 17.09.2008, п. 13 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд оскаржуваною ухвалою відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення господарського суду Сумської області від 06.10.2008 у справі № 5/585-08.
VІІ. Позиція Верховного Суду
20. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.304 ГПК України:
"1. Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.
3. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції."
Згідно зі ст.300 ГПК України:
"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."
21. Перевіривши доводи касаційної скарги в розрізі застосування апеляційним судом норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів касаційного суду визнає їх обґрунтованими з огляду на наступне.
22. Згідно з п. 13 ч. 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Разом з тим, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ГПК України).
Отже, судові рішення, що ухвалені до 15.12.2017, тобто до набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 12.11.2018 зі справи №54/239, а також у постановах Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №904/9428/13, від 11.09.2019 у справі № 910/15481/17, від 19.09.19 у справі № 922/1775/16, від 09.10.2019 у справі №7/74. 
23. Поряд з цим, касаційний суд визнає помилковими висновки апеляційного суду про те, що за наведеною ним редакцією ч.2 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України строки звернення до апеляційного суду були однаковими як для осіб, які приймали участь у розгляді справи, так і для осіб, які не брали участі у справі та не були залучені судом, виходячи з наступного.
Дійсно, ст. 93 ГПК в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного в апеляції рішення Господарського суду Сумської області по даній справі, а саме 06.10.2008, передбачала, що: 
«Апеляційна скарга подається,  а апеляційне подання вноситься, протягом  десяти   днів   з   дня   прийняття   рішення   місцевим господарським  судом,  а  у  разі  якщо  у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну  частину  рішення  -  з  дня підписання  рішення,  оформленого  відповідно  до  статті 84 цього
Кодексу. 

Відновлення пропущеного  строку  подання  апеляційної  скарги (подання)  можливе  протягом трьох місяців з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.»

Проте, ч.1 ст.91 ГПК у вказаній редакції було визначено, що:
«Сторони у справі мають  право  подати  апеляційну  скаргу,  а прокурор  - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.»

В свою чергу, ст.107 ГПК передбачало, що:
«Сторони у  справі  мають  право  подати  касаційну скаргу,  а прокурор касаційне подання  на  рішення  місцевого  господарського суду,  що  набрало законної сили,  та постанову апеляційного суду. Касаційну скаргу мають право подати також  особи,  яких  не  було залучено   до  участі  у  справі,  якщо  суд  прийняв  рішення  чи постанову, що стосується їх прав і обов`язків.

Згідно зі ст.110 ГПК у вказані редакції:
«Касаційна скарга   (подання)   може   бути  подана  (внесена) протягом  одного  місяця  з  дня   набрання   рішенням   місцевого господарського суду чи постановою апеляційного господарського суду законної сили.»

Наведені процесуальні норми свідчать, що на вказаний момент особам,  яких  не  було залучено   до  участі  у  справі,  якщо  суд  прийняв  рішення  чи постанову, що стосується їх прав і обов`язків, не надавалося право саме апеляційного оскарження судових рішень, а отже щодо них не міг застосовуватися присічний тримісячний строк подання апеляційної скарги, який був розрахований саме на сторін та прокурора, залучених до участі у справі, а отже і обізнаних про її перебіг. 

Аналогічний правовий висновок виклав Касаційний господарський суд у постанові від 13 вересня 2019 року у справі № 17/495-08. 
Проте, зазначені особи були суб`єктами касаційного оскарження і право касаційного оскарження не було обмежено присічними строками.
24. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 260 ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.
Отже, статтею 260 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає без руху апеляційну скаргу, зокрема, якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право вказати інші підстави для поновлення строку. І лише у разі, якщо вказані нею інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 261 цього Кодексу.
25. Відтак апеляційний суд в даному випадку мав з`ясувати саме поважність причин пропуску процесуального строку на оскарження рішення суду першої інстанції апелянтом, який не був залучений до участі у справі в суді першої інстанції, в порядку, визначеному ст.ст.260, 261 ГПК України.
Проте, у справі, що переглядається, вбачається, що апеляційна інстанція в оскаржуваній ухвалі взагалі не зазначила про наявність клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення у справі, не надала оцінку його доводам та не вирішила питання поновлення чи відмову у поновленні такого строку у резолютивній частині оскаржуваного судового акта, як і не надавала апелянтові права зазначити інші підстави для поновлення строку в розумінні норм ст.260 ГПК України у разі визнання неповажними зазначених у вже поданому апелянтом клопотанні (а.с.10-13 т.2).
26. Подібні правові позиці зазначив Касаційний господарський суд у постановах від 06.07.2018 у справі №925/1566/16, від 13.09.2019 у справі № 17/495-08 та від 09.10.2019 у справі №7/74. 
27. Разом з цим, слід зазначити, що у Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 14.08.2019 у справі №62/112 зазначив, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності ст. 258, ст. 259 ГПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги. 
28. Задля повного висвітлення процесуального питання при розгляді даної категорії спорів колегія суддів касаційного суду вважає за потрібне навести правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 03 липня 2018 року у справі № 3/9, від 09 жовтня 2018 року у справі № 5/452/06, від  23 листопада 2018 року у справі №2/189, від  06 грудня 2018 року у справі № 922/2269/16, від 21 лютого 2019 року у справі № 911/4590/13, про помилковість доводів скаржників про те, що відповідно до статті 261 ГПК України, зокрема незалучення особи до участі у справі є обов`язковою підставою для відкриття провадження у справі, оскільки вказана норма визначає підстави відмови у відкритті апеляційного провадження, а також встановлює неможливість відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яку не було залучено до участі у справі з підстав пропуску нею річного строку на апеляційне оскарження, при цьому неважливо, коли саме скаржникові стало про це рішення відомо. Однак наведена норма не встановлює безумовного обов`язку суду поновити строк на апеляційне оскарження та прийняти до розгляду апеляційну скаргу у будь-якому разі подання її особою, яка не була залучена до участі у справі. Скаржник має враховувати, що звернення з апеляційною скаргою поза встановленим процесуальним законом строку оскарження судового рішення покладає на нього обов`язок доведення та обґрунтування відповідних обставин, що зумовили пропуск цього строку і у разі, коли відповідну апеляційну чи касаційну скаргу подано особою, не залученою до участі у справі. Разом з цим неучасть у справі особи, яка звертається зі скаргою з посиланням на те, що рішення у цій справі стосується її прав та інтересів, свідчить лише про те, що такій особі ймовірно не було відомо про розгляд цієї справи, однак не є безумовною підставою визнання причин пропуску строку поважними, поновлення цього строку та прийняття скарги до провадження.
29. З урахуванням викладеного, ухвала апеляційного суду, як прийнята з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - передачі на розгляд суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття до провадження апеляційної скарги АТ "Сумське НПО" на рішення Господарського суду Сумської області від 06.10.2008 з наданням оцінки поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, зазначених у відповідному клопотанні, та з урахуванням правових висновків щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах, викладених у цій постанові.
VІІІ. Висновки Верховного Суду
30. Відповідно до п.2 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України: 
"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду."
Згідно з ч.6 ст.310 зазначеного Кодексу:
"Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі."
Відповідно до ч.4 ст.304 наведеного Кодексу:
"У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції."
31. На підставі вищенаведеного, колегія суддів касаційного суду доходить висновку, що касаційна скарга АТ "Сумське НВО" підлягає задоволенню, ухвала Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 у справі №5/585-08 - скасуванню, а справа - передачі на розгляд суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття до провадження апеляційної скарги АТ "Сумське НВО" на рішення Господарського суду Сумської області від 06.10.2008.
32. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а справа підлягає передачі до суду апеляційної інстанції для подальшого розгляду, то, відповідно до положень ч.ч.1, 14 ст.129 ГПК України, суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судового збору.
Керуючись ч.13 ст.8, ст.ст.129, 300, 301, 304, 308, 310  314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" задовольнити.
2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019 скасувати повністю, справу № 5/585-08 передати на розгляд суду апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                             І. Кушнір
Судді                                                                                                          Н. Волковицька                                                                                                            
                                                                                                                   Є. Краснов