Постанова
Іменем України
 
04 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 728/1949/16-ц
провадження № 61-34157св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі - Бахмацька міська рада Чернігівської області, ОСОБА_2 ,
треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року в складі судді Лободи Н. В. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2017 року в складі колегії суддів: Губар В. С., Кузюри Л. В., Онищенко О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Бахмацької міської ради Чернігівської області (далі - Бахмацька міська рада), ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про визнання недійсними та скасування рішень.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку в АДРЕСА_1 , який успадкувала після смерті матері разом з земельними ділянками площею 0,10 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,0462 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства.
Сім`я позивача тривалий час користувалися суцільною земельною ділянкою від будинку АДРЕСА_1 , яка була приватизована матір`ю позивача ще за життя останньої.
Після прийняття спадщини під час виготовлення державних актів на право власності на успадковані земельні ділянки на ім`я позивача, зокрема державного акту на земельну ділянку площею 0,0462 га, було допущено помилку в зазначенні розміру земельної ділянки, який є меншим від того, що фактично перебуває у користуванні позивача, при цьому межі земельної ділянки в акті вказано правильно.
З метою усунення вказаної помилки, позивач звернулася до Бахмацької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,05 га по вулиці Білоножка в місті Бахмачі Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства. Проте рішенням Бахмацької міської ради від 24 лютого 2016 року їй відмовлено в задоволенні такої заяви.
Позивачем з`ясовано, що 04 грудня 2015 року Бахмацька міська рада вже прийняла рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га по вулиці Білоножка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, тобто розпорядилась землею, що була фактично в користуванні позивача, яка не давала на це згоди і не погоджувала її меж.
З огляду на викладене, остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визнати недійсним та скасувати:пункт 1.22 рішення другої сесії сьомого скликання Бахмацької міської ради від 04 грудня 2015 року про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки по вулиці Білоножка орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); рішення шостої сесії сьомого скликання Бахмацької міської ради від 24 лютого 2016 року про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки по вулиці Білоножка орієнтовною площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2017 року, в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними та скасування оскаржуваних рішень Бахмацької міської ради.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У березні 2017 року  ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суди попередніх інстанцій, в порушення статей 118, 119 ЗК України не взяли до уваги ту обставину, що вона та її батьки користувались спірною земельною ділянкою все своє життя, а суд першої інстанції не дослідив законність відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів. Апеляційний суд на вказані порушення уваги також не звернув.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                       і кримінальних справ від 27 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , витребувано цивільну справу з Бахмацького районного суду Чернігівської області.
На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 04 червня 2018 року справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 лютого 1993 року                       ОСОБА_7 склала нотаріально посвідчений заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповіла своїй доньці - ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Упродовж 6 місяців ОСОБА_1 , донька померлої ОСОБА_8 , звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оскільки правовстановлюючі документи на вказаний будинок були відсутні,             у серпні 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями.
Рішенням Бахмацького районного суду від 23 серпня 2007 року, на підставі положень статей ЦК України 1963 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 як за спадкоємцем за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 Вказане рішення набрало законної сили.
На підставі нотаріально посвідченого свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-2557 від 17 грудня 2007 року та заповіту від 05 лютого                   1993 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 позивач успадкувала земельну ділянку розміром 0,24 га, надану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташовану на території Бахмацької міської ради, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН БЧ № 000335, виданого Бахмацькою районною державною адміністрацією 06 серпня 1996 року.
За життя ОСОБА_8 державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН БЧ № 000335, виданий їй Бахмацькою районною державною адміністрацією 06 серпня 1996 року на земельну ділянку площею 0,24 га у встановленому законом порядку не оскаржувала і розмір земельної ділянки не оспорювала. 
Відповідно до державного акту серії ЯЗ № 207854, виданого 22 жовтня                2009 року Бахмацькою міською радою, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-2557 від 17 грудня 2007 року, є власником земельної ділянки, площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7420310100:00:001: 0321 , що розташована по АДРЕСА_1 .
Розпорядженням Бахмацького міського голови № 110 від 07 грудня 2015 року «Про затвердження перейменування назв вулиць та провулків у місті Бахмачі» , вулиця Чапаєва у місті Бахмачі перейменована у вулицю Рокитки .
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру від 25 лютого 2016 року, земельна ділянка з кадастровим номером 7420310100:00:001:0321 у АДРЕСА_1 , згідно з державним актом серії ЯЗ № 207854 від 22 жовтня 2009 року належить ОСОБА_1 , має загальну площу                0,0999 га, в тому числі 0,0524 га прибудинкова територія та 0,0476 рілля.
Відповідно до державного акту серії ЯЖ № 606657, виданого 22 жовтня             2009 року Бахмацькою міською радою та згідно витягу з Державного земельного кадастру, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-2557 від 17 грудня 2007 року є власником земельної ділянки площею 0,0462 га (рілля), з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7420310100:00:001:0322 по АДРЕСА_1 .
Згідно з державним актом серії ЯЖ № 60668, виданого 22 жовтня 2009 року Бахмацькою міською радою, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 2-2557 від 17 грудня 2007 року є власником земельної ділянки, площею 0,0887 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7420310100:00:001:0323, яка розташована в місті Бахмачі Чернігівської області, по вулиці О. Кошового .
Як встановлено судами попередніх інстанцій, зазначені акти ОСОБА_1 не оскаржувала і не оспорювала, а відтак наведені державні акти є чинними та достовірно підтверджують розміри успадкованих ОСОБА_1 земельних ділянок.
Тому, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 після смерті своєї матері ОСОБА_8 успадкувала земельну ділянку площею 0,24 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка при розробці технічної документації із землеустрою в ході виготовлення державних актів на ім`я позивача була розділена на три вищезазначені земельні ділянки, загальна площа яких складає 0,2349 га.
Згідно з статтею 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частини другої статті 10 ЦПК України 2004року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Разом з тим, в силу вимог частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи з положень статті 60 ЦПК України 2004 року докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судами попередніх інстанцій рішенням Бахмацької міської ради від 04 грудня 2015 року ОСОБА_2 , на підставі поданої нею                    16 листопада 2015 року заяви та необхідних документів, наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га по вулиці Білоножка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та було визначено юридичну і поштову адресу - АДРЕСА_2 , що документально підтверджується наявними у справі доказами. При цьому, надана ОСОБА_2 земельна ділянка по АДРЕСА_2 перебувала у комунальній власності Бахмацької міської ради.
ОСОБА_1 не надано доказів про те, що виділена у грудні 2015 року ОСОБА_2 земельна ділянка або її частина у встановленому порядку органом місцевого самоврядування раніше надавалася у користування чи володіння ОСОБА_1 або за життя її матері ОСОБА_8 . Відтак, висновок судів попередніх інстанцій про те, що спірна земельна ділянка по АДРЕСА_2 не була частиною домоволодіння по АДРЕСА_1 є правильним.
Крім того, як встановлено апеляційним судом, і не заперечувалось ОСОБА_1 , заяву про надання земельної ділянки вона подала до Бахмацької міської ради вже після того, як було прийнято рішення ради про надання земельної ділянки ОСОБА_2 .
Таким чином, усупереч вимогам статей 10, 57, 60 ЦПК України 2004 року, позивачем не надано докази наявності підстав для визнання недійсними та скасування рішення Бахмацької міської ради від 04 грудня 2015 року про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки по вулиці Білоножка площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та рішення Бахмацької міської ради від 24 лютого 2016 року про відмову                      ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки по вулиці Білоножка площею 0,05 га для ведення особистого селянського господарства.
Суди попередніх інстанцій, встановивши, що ОСОБА_1 не доведено факту набуття нею права власності чи користування спірною земельною ділянкою і порушення оспореними рішеннями органу місцевого самоврядування її прав на спірну земельну ділянку, обґрунтовано відмовили в задоволенні позову. 
Доводи касаційної скарги спростовуються наведеними обставинами справи, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК Українивиходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня               2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                           М. М. Русинчук
 
          Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       В. І. Журавель