ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/7230/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В.Г. - головуючого, Банаська О.О., Васьковського О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників судового процесу касаційну скаргу Державного підприємства «Артемсіль» 
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019
у складі колегії суддів: Дикунської С.Я. (головуючий), Мальченко А.О., Жук Г.А. 
та на рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 
у складі судді Ващенко Т.М.
у справі за позовом Державного підприємства «Артемсіль»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Транс»
про стягнення 645 733, 93 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-Транс»
до Державного підприємства «Артемсіль»
про стягнення 581 268, 82 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд
 
ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції          
1.          11.11.2014 між ТОВ «Т-Транс» (відповідачем за первісним позовом, експедитором за договором) та ДП «Артемсіль» (позивачем за первісним позовом, клієнтом) укладено договір № 168/У-14 (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого експедитор за плату та за рахунок клієнта згідно із заявками та затвердженими планами перевезень клієнта організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів на території України, країн СНД та далекого зарубіжжя в залізничному рухомому складі, який належить як ДП «УТЛЦ», так і в рухомому складі інших операторів, які включають в себе: здійснення розрахунків із залізницями за перевезення вантажів клієнта та інші послуги, надані залізницею та узгоджені з клієнтом; оплату з/д тарифу, додаткових зборів, що висуваються залізницею та узгоджені з клієнтом; організацію за заявкою клієнта подання вагонів придатних для завантаження в технічному та комерційному плані, а також очищених від залишків вантажу, що перевозився раніше, власності ДГІ «УТЛЦ» та інших операторів; здійснення інших дій на прохання клієнта, пов`язаних з організацією процесу перевезення.
За змістом п. 1.2 Договору клієнт зобов`язався прийняти надані експедитором послуги, сплатити експедитору вартість перевезення вантажів, компенсувати усі витрати, пов`язані із організацією перевезень вантажів, а також винагороду за надані послуги відповідно до умов Договору.
Умови Договору поширюються лише на надані експедитором під завантаження вагони, які належать ДП «УТЛЦ» та іншим операторам (п. 1.4 Договору).
2.          09.07.2013, з метою надання послуг за Договором, ТОВ «Т-Транс» уклало з ДП «Український транспортно-логістичний центр» (далі - ДП «УТЛЦ») Договір про надання послуг з організації перевезень вантажів у власних критих вагонах №   2781/393-2013 (далі - Договір № 2781/393-2013), за умовами якого ДП «УТЛЦ» зобов`язалось за плату і за рахунок TOB «Т-Транс» виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з організацією внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів у власних критих вагонах (нумерація починається на « 2»).
3.          На виконання умов Договору ДП «Артемсіль» надано ТОВ «Т-Транс» заявки на організацію перевезень вантажів у напіввагонах оператора ДП «УТЛЦ», на виконання яких ТОВ «Т-Транс» були замовлені у ДП «УТЛЦ» та організовані відповідні перевезення у вагонах, які належать ДП «УТЛЦ».
4.          На виконання Договору № 2781/393-2013, в січні 2015 року ДП «УТЛЦ» здійснювало перевезення вантажу «сіль кам`яна», яка належить ДП «Артемсіль» за накладними № 49292212, № 49337751, № 49338692, №   49365315, № 49377161, № 49377203, № 49377229, № 49378532, №   49314396, № 49314404.
5.          У січні 2015 року власні криті вагони ДП «УТЛЦ» повернулись із Російської Федерації на прикордонно-передавальній станції Харків-Сортувальний, Куп`янськ-Сортувальний Південної залізниці в зв`язку із забороною з 26.01.2015 ввезення на територію Російської Федерації харчової солі виробництва ДП «Артемсіль» згідно листа Федеральної служби по нагляду у сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини від 22.01.2015 №   01/575-15-27.
6.          Про дану обставину ПАТ «Укрзалізниця» (ДП «Південна залізниця») неодноразово повідомляло ДП «Артемсіль» телеграмами та листами, про що свідчить наявне в матеріалах справи листування між ДП «Артемсіль» та підприємствами і підрозділами ДП «Південна залізниця».
7.          Так, листом від 02.02.2015 № 47 Відокремлений підрозділ «Станція Харків-Сортувальний» ДП «Південна залізниця» повідомив ДП «Артемсіль» про повернення 14 вагонів на підставі листа Росспоживнагляду від 22.01.2015 №   01/575-15-27 зі станції Бєлгород Юго-Восточний з.д. ОАО «РЖД», в тому числі й тих, що зазначені у вищенаведених накладних, про їх простій з 22 год. 30 хв. 30.01.2015, а також попросив ДП «Артемсіль» вжити негайних заходів для їх переадресування.
8.          Листом від 03.02.2015 № 10/39 Харківська дирекція залізничних перевезень ДП «Південна залізниця» також повідомила ДП «Артемсіль» про вищенаведене та необхідність вжиття негайних заходів для переадресування та вивантаження вагонів, а також попередила про нарахування платежів за простій вагонів відповідно до Тарифного керівництва № 1.
9.          У відповідь на зазначений лист Відокремленого підрозділу «Станція Харків-Сортувальний» ДП «Південна залізниця» від 02.02.2015 № 47 ДП «Артемсіль» направило лист № 31/62, в якому зазначило, що вагони залізницею прийнято до перевезення без будь-яких зауважень, зобов`язання з перевезення вантажів покладено на залізницю, а тому ДП «Артемсіль» просило вжити заходів для доставки вантажу за призначенням.
10.          13.03.2015 ДП «Артемсіль» надіслало начальникам Південно-Західної та Південної залізниць листи № 31/58 та № 31/59, в яких, а саме, в листі № 31/62 від 16.03.2015 вказало, що не заперечує проти повернення завантажених вагонів на станцію відправника, проте без стягнення додаткових зборів, пов`язаних із затримкою вагонів.
11.          У відповідь на лист ДП «Артемсіль» від 13.03.2015 № 31/59 ДП «Південна залізниця» листом від 17.03.2015 № 43-1-06/277 повідомило про затримку 10 вагонів на станції Куп`янськ-Сортувальний та 14 вагонів на станції Харків-Сортувальний, й нарахування у зв`язку з цим додаткових платежів, пов`язаних із затримкою вагонів в сумі 1 146 149, 90 грн.
12.          23.03.2015 ДП «Південна залізниця» у відповідь на лист ДП «Артемсіль» від 20.03.2015 № 31/66 листом № НЗ-1-06/289 повторно повідомило про обставини, вказані у листі ДП «Південна залізниця» від 17.03.2015 № 43-1-06/277.
13.          25.03.2015 листом № НЗ-1-06/317 ДП «Південна залізниця» в доповнення до листів від 17.03.2015 № 43-1-06/277 та від 23.03.2015 № НЗ-1-06/289 повідомило ДП «Артемсіль» про порядок зміни договору перевезення відповідно до вимог § 5 статті 20 розділу IV Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) та про необхідність звернення до митного органу (Харківської обласної митниці) за дозволом на відправлення вагонів з прикордонних станцій Південної залізниці.
14.          02.04.2015 затримані вагони направлені із станцій Харків-Сортувальний, Куп`янськ-Сортувальний Південної залізниці до станції відправника.
15.          Про затримку вагонів на прикордонно-передавальних станціях Харків-Сортувальний, Куп`янськ-Сортувальний Південної залізниці було складено Акти загальної форми ГУ-23:
          Акт загальної форми ГУ-23 від 02.04.2015 № 11041 про затримку вагонів з вантажем за накладними № 49292212, № 49337751, № 49338692, № 49365315, № 4937716, № 49377203, № 49377229, № 49378532, складений на прикордонно-передавальній станції Харків-Сортувальний Південної залізниці, свідчить, що затримка вагонів тривала з 22 год 30 хв 30.01.2015 до 12 год 20   хв 02.04.2015, в зв`язку із чим нарахована плата в розмірі 508 648, 20 грн;
          Акт загальної форми ГУ-23 від 02.04.2015 № А91 про затримку вагонів з вантажем за накладною № 49314396, складений на прикордонно-передавальній станції Куп`янськ-Сортувальний Південної залізниці, свідчить, що затримка вагонів тривала з 16 год 35 хв 30.01.2015 до 12 год 20 хв 02.04.2015, в зв`язку із чим нарахована плата в розмірі 81 107, 90 грн;
          Акт загальної форми ГУ-23 від 02.04.2015 № А87 про затримку вагонів з вантажем за накладною № 49314404, складений на прикордонно-передавальній станції Куп`янськ-Сортувальний Південної залізниці, свідчить, що затримка вагонів тривала з 08 год 40 хв 01.02.2015 до 12 год 20 хв 02.04.2015, в зв`язку із чим нарахована плата в розмірі 79   282 грн.
16.          Відповідно до вищезазначених актів загальної форми ГУ-23 залізницями були нараховані наступні збори (платежі): плата за користування вагонами; збір за зберігання вантажів у вагонах; за проведення маневрових робіт; повідомлення телеграмою.
17.          На виконання вищезазначених умов Договору № 2781/393-2013 між ДП «УТЛЦ» та ТОВ «Т-Транс» було складено акт наданих послуг від 31.05.2015 №   5 за період з 01 по 31 травня 2015 року, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 1 198 819, 49 грн (із них послуги Донецької залізниці в травні 2015 року складали 906 635, 60 грн).
18.          За змістом виписки з особового рахунку ТОВ «Т-Транс» станом на 01.06.2015 протягом 02.05.2015-31.05.2015 ДП «УТЛЦ» в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеними актами загальної форми ГУ-23 з особового рахунку ТОВ «Т-Транс» було списано 1 198 819,49 грн.
19.          10.06.2015 ДП «УТЛЦ» та ТОВ «Т-Транс» склали коригування № 6/1 до вказаного акту, відповідно до якого було зменшено вартість наданих за актом послуг на 645 733,93 грн.
20.          Повернення цих коштів 10.06.2015 на особовий рахунок ТОВ «Т-транс» підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за первісним позовом станом на 01.07.2015.
21.          Разом з цим, за матеріалами справи 08.06.2015 та 09.06.2015 ДП «УТЛЦ» в рахунок погашення заборгованості за вищенаведеними актами загальної форми (додаткові збори, пов`язані з затримкою вагонів на прикордонно-передавальних станціях) списало з рахунку ТОВ «Т-Транс» грошові кошти в загальній сумі 630 066,20 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку станом на 01.08.2015 та Актом наданих послуг № 6 від 30.06.2015 за період з 01 по 30 червня 2015, складеним уповноваженими представниками ДП «УТЛЦ» та ТОВ «Т-Транс».
22.          З метою приведення у відповідність надання послуг ДП «Артемсіль» із наданням ДП «УТЛЦ» послуг ТОВ «Т-Транс», позивач за зустрічним позовом направив на адресу відповідача за зустрічним позовом акти виконаних робіт та акти звіряння взаєморозрахунків за травень та червень, які замовником не підписано.
23.          Відтак, внаслідок внесеної ДП «Артемсіль» передплати за Договором, його заборгованість перед позивачем за зустрічним позовом на кінець червня 2015 року становила 232 722, 46 грн, що складають витрати експедитора в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування, зокрема додаткові збори, пов`язані з затримкою вагонів на прикордонно-передавальних станціях.
24.          Крім цього, ДП «Артемсіль» не здійснило ТОВ «Т-Транс» оплати транспортно-експедиторських послуг по організації перевезень вантажу зі станції Сіль Донецької залізниці до станції Ставрополь Мінераловодського регіону Північно-Кавказької залізниці за накладною № 50778695 на загальну суму 1   401, 06 грн.
25.          Дана операція відображена у звіті експедитора про об`єм виконаних послуг №   067 за період з 01 по 31 липня 2015 року за Договором та в Акті виконаних робіт за липень 2015 року, складеним ТОВ «Т-Транс» та надісланим ДП «Артемсіль», який ним не підписано.
26.          01.07.2015 позивач за зустрічним позовом звернувся до відповідача за зустрічним позовом (лист № 165) із актами загальної форми № 11041, № А87, № А91, в якому просив погасити списану зі свого рахунку ДП «УТЛЦ» суму за вищезазначеними актами загальної форми.
27.          23.07.2015 листом № 27/11-01-56 відповідач повідомив, що вважає повернення вагонів з території Російської Федерації незаконним, списання ДП «УТЛЦ» з ТОВ «Т-ТРАНС» за простій цих вагонів на прикордонно-передавальних станціях Укрзалізниці необґрунтованим, запропонував вжити певних заходів.
28.          З огляду на наведене у згаданому листі, позивач за зустрічним позовом 02.09.2015 звернувся до ДП «УТЛЦ» з проханням повернути ТОВ «Т-Транс» списану суму в розмірі 630 066, 20 грн та стягнути її з вантажовідправника ДП «Артемсіль».
29.          У відповідь на цього листа ДП «УТЛЦ» листом від 21.09.2015 № УТЛЦ-10/2559 відмовило позивачу за зустрічним позовом у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що оскільки платником за перевезення вантажу виступав експедитор, то й додаткові збори, пов`язані з затримкою вагонів на прикордонно-передавальних станціях з вини вантажовідправника, стягнуто з особового рахунку позивача за зустрічним позовом.

Обґрунтування позову та зустрічного позову
30.          З огляду на встановлені обставини ДП «Артемсіль» подало до Господарського суду міста Києва позов до ТОВ «Т-Транс» про стягнення 645   733, 93 грн внесеної передплати (авансу). Вимоги мотивовані тим, що в порушення умов Договору від 11.11.2104 № 168/У-14 відповідачем безпідставно списано кошти з рахунку позивача, беручи до уваги недоставлення вантажу з вини залізниці.
31.          У свою чергу, ТОВ «Т-Транс» звернулося до суду із зустрічним позовом про стягнення 581 268, 82 грн, з яких 234 123, 52 грн основного боргу, 242 391, 61 грн пені, 21   013 грн - 3% річних, 83 740, 69 грн інфляційних втрат за Договором від 11.11.2014 № 168/У-14.
32.          Зустрічна позовна заява мотивована положеннями частини четвертої статті 933 ЦК України та тим, що ДП «Артемсіль», ігноруючи свій обов`язок з розпорядженнями вантажем, який знаходився на прикордонно-передавальних станціях внаслідок його неприйняття на території Російської Федерації, спричинив затримку вагонів та нарахування Укрзалізницею додаткових зборів за простій таких вагонів. Ці суми були списані ДП «УТЛЦ» з особового рахунку ТОВ «Т-Транс», як платника за залізничними накладними, які оформлені на перевезення вантажу в цих вагонах.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
33.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019, у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Артемсіль» на користь ТОВ «Т-Транс» 234   123, 52 грн основного боргу, 83   740, 69 грн інфляційних втрат, 20   673, 23 грн - 3 % річних та 5   078, 06 грн судового збору. В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено. 
34.          Судові рішення мотивовані тим, що приписами статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування. 
З огляду на встановлені судами обставини справи встановлено обов`язок відповідача за зустрічним позовом сплатити ТОВ «Т-Транс» за Договором 234   123, 52 грн заборгованості, яка виникла з підстав погашення позивачем за зустрічним позовом додаткових зборів, пов`язаних із затримкою вагонів, та належних до оплати відповідачем за зустрічним позовом. Згадана заборгованість виникла з підстав несплати відповідачем позивачу за зустрічним позовом наданих експедитором клієнту послуг з виконання послуг з перевезення вантажів.
Тому попередня оплата використана відповідачем за зустрічним позовом правомірно і суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову про стягнення з ТОВ «Т-Транс» 645 733, 93 грн внесеної передплати (авансу).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
35.           04.06.2019 ДП «Артемсіль» подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 у справі №   910/7230/18 і передати справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
          При цьому скаржник посилається на неповне дослідження доказів у справі, неправильне застосування положень статті 570 ЦК України, а також  статей 932 ЦК України та 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» з огляду на неврахування позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.02.2018 у справі № 910/14398/16. 
Б.          Доводи відзиву на касаційну скаргу
35.          28.08.2019 до Верховного Суду від ТОВ «Т-Транс» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому з посиланням на правильність застосування судами норм права наведено прохання залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи
і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
А.             Щодо суті касаційної скарги
36.          Розглянувши доводи касаційної скарги і відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
37.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Судом касаційної інстанції відхиляються доводи касаційної скарги, що судами неналежно оцінені докази, оскільки в силу положень частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
38.          З приводу правового регулювання спірних правовідносин судова колегія зазначає, що статтею 46 Статуту залізниць України унормовано, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюється Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644. Вантажі, які прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
39.          Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.
40.          У статті 71 Статуту залізниць України визначено, що подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Якщо підприємство не має свого локомотива, подача і забирання вагонів та маневрова робота провадяться локомотивом залізниці за плату згідно з тарифом.
41.          Згідно з п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46.
42.          Статтею 62 Статуту залізниць України визначено, що за час затримки відправник, одержувач, експедитор сплачують за користування вагонами (контейнерами), залізниці плату, передбачену статтею 119 цього Статуту.
43.          Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.
44.          При цьому, підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами передбачено статтею 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, які є вичерпними.
45.          Зокрема статтею 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, передбачено, що вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником; в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі «Примітки» Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).
46.          Відповідно до частини першої статті 199 Митного кодексу України граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України не може перевищувати 30 днів, а для автомобільного транспорту - п`ять днів з моменту прибуття у пункт пропуску через державний кордон України для здійснення митних процедур.
47.          Як зазначено вище, затримка вагонів пов`язана з поверненням власних критих вагонів ДП «УТЛЦ» із вантажем із Російської Федерації в зв`язку із забороною з 26.01.2015 ввезення на територію Російської Федерації харчової солі виробництва ДП «Артемсіль» згідно листа Федеральної служби по нагляду у сфері захисту прав споживачів і благополуччя людини від 22.01.2015 № 01/575-15-27, що не відноситься до підстав, передбачених статтею 121 Статуту залізниць України та п. 16 Правил користування вагонами, за наявності яких вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами.
48.          При цьому, у статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що обов`язок своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов`язків за договором транспортного експедирування, покладається саме на клієнта.
49.          Водночас, п. 2.3.4 Договору передбачено обов`язок клієнта інформувати експедитора про всі обставини, які заважають відправці та просуванню вантажів.
50.          У відповідності з § 7 статті 21 розділу IV Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якщо під час перевезення і видачі вантажу з вини відправника або одержувача виникнуть перешкоди до його перевезення або видачі, залізниці оплачуються всі витрати, понесені нею через затримку перевезення або видачі. Якщо ж перешкоди до перевезення або видачі виникли не з вини відправника або одержувача, залізниці оплачуються всі витрати, які виникли в результаті того, що відправник або одержувач на запит залізниці в зв`язку із перешкодами до перевезення і видачі не представив вказівок у встановлені § 3 цієї статті терміни або ж представлені ними вказівки були нездійсненими.
51.          Якщо такі перешкоди виникнуть на дорозі відправлення або на дорозі призначення, то платежі за такими видатками обчислюються відповідно до внутрішніх правил та застосовуються залізницями за тарифами для таких перевезень.
52.          Якщо такі перешкоди виникнуть на транзитних залізницях, то платежі за такими видатками обчислюються відповідно до транзитного тарифу, застосовуваного зацікавленими дорогами для даного міжнародного перевезення; якщо ж в транзитному тарифі для таких випадків не передбачена оплата витрат, обчислення платежів здійснюється відповідно до внутрішніх правил та застосовуваними відповідною транзитною залізницею для таких перевезень тарифами.
53.          Всі платежі за вищевказаними витратами вписуються в накладну і стягуються з відправника, одержувача або платника (експедиторської організації, фрахтового агента і ін.) в залежності від того, хто з них здійснює оплату провізних платежів відповідно до статті 15.
54.          Згідно з § 3 статті 21 розділу IV Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) якщо від відправника, повідомленого про перешкоди до перевезення чи видачі вантажу, протягом 8 діб, а для швидкопсувних вантажів протягом 4 діб з моменту направлення повідомлення станцією, на якій виникли перешкоди, не надійде ніяких вказівок чи надійдуть вказівки, які неможливо виконати, з вантажем необхідно вчинити дії за внутрішніми правилами, діючими на тій залізниці, на якій виникли перешкоди.
55.          Розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника (п. 2.3. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000).
56.          У відповідності з роз`ясненнями ПАТ «Укрзалізниця» від 03.03.2010 № ЦЗМ-12/448 додаткові збори, пов`язані з затримкою вагонів на прикордонно-передавальних станціях, стягуються за перевізним документом.
57.          Оскільки платником за вищезгаданими перевезеннями вантажу згідно Договору є TOB «Т-Транс», додаткові збори, пов`язані з затримкою вагонів на прикордонно-передавальних станціях внаслідок їх неприйняття на території Російської Федерації, було стягнуто з особового рахунку ТОВ «Т-Транс» в розмірі 630 066,20 грн. з вини вантажовідправника - невжиття ДП «Артемсіль» дій з розпорядження власним вантажем, затриманим на прикордонно-передавальних станціях.
58.          Статтею 3 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про зовнішньоекономічну діяльність», «Про транзит вантажів», цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.
59.          За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (частина перша статті 929 ЦК України та стаття 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»).
60.          Відповідно до статті 11 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.
61.          Частиною першою статті 316 ГК України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
62.          Частиною другою статті 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» унормовано, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.
63.          При цьому, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (стаття 931 ЦК України).
64.          У Договорі (п. 3.1) сторони погодили, що клієнт для організації перевезень вантажів і пов`язаних з цим послуг та для відшкодування витрат експедитора здійснює авансові платежі. Авансові платежі здійснюються на вартість перевезень, інших послуг, а також витрат експедитора, що плануються на дві доби надання послуг. За згодою експедитора можлива оплата послуг (їхньої частини) за фактом їх надання впродовж 2-х банківських днів з моменту надання рахунку експедитором.
65.          Статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
66.          Такі документи (акти наданих послуг) були надані ДП «УТЛЦ».
67.          Таким чином, враховуючи встановлені судами обставини справи та наведені вище положення законодавства, що регулюють спірні відносини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про обов`язок відповідача за зустрічним позовом сплатити ТОВ «Т-Транс» за Договором 234   123, 52 грн заборгованості, яка виникла з підстав погашення позивачем за зустрічним позовом додаткових зборів, пов`язаних із затримкою вагонів, та належних до оплати відповідачем за зустрічним позовом. Згадана заборгованість виникла, оскільки ДП «Артемсіль» не сплатило позивачу за зустрічним позовом наданих експедитором клієнту послуг з перевезення вантажів. Тому судами вірно було задоволено зустрічний позов в частині стягнення цієї заборгованості, а також стягнуто відповідні суми інфляційних втрат і 3 % річних за невчасне виконання грошового зобов`язання.
68.          Оскільки попередня оплата використана відповідачем за зустрічним позовом правомірно, то суди попередніх інстанцій вірно зазначили про відсутність підстав для задоволення первісного позову про стягнення з ТОВ «Т-Транс» 645 733, 93 грн внесеної передплати (авансу).
          При цьому доводи скаржника у касаційній скарзі протилежного не доводять.
69.          Відхиляються колегією суддів і твердження у касаційній скарзі про неправильне застосування статей 932 ЦК України та 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», так як спірні правовідносини цими нормами не регулюються, оскільки судами не встановлено неналежного виконання обов`язків експедитора за Договором.
70.          Безпідставними визнає судова колегія і доводи скаржника щодо необхідності врахування правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.02.2018 у справі № 910/14398/16, оскільки у згаданій справі предметом розгляду було стягнення суми збитків виникла внаслідок втрати та пошкодження вантажу, чого не мало місця у цій справі.  

Б.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
71.          Частиною першою статті 309 ГПК України встановлено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
72.          Верховний Суд вважає, що оскаржені судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Ураховуючи, що доводи касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права не знайшли свого підтвердження, підстав для зміни чи скасування оскаржених судових рішень колегія суддів не вбачає.

В.           Розподіл судових витрат
73.          З огляду на залишення без задоволення касаційної скарги ДП «Артемсіль» судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.    

          На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Державного підприємства «Артемсіль» залишити без задоволення. 

2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 22.11.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 у справі № 910/7230/18 залишити без змін.

3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В.Г. Пєсков
Судді                                                                                             О.О. Банасько
                                                                                          О.В. Васьковський