ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року 
м. Київ

Справа №  902/271/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В.Г. - головуючий, Васьковського О.В., Катеринчук Л.Й., 
за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О., 

за участю представників:
Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМЕКСІМ» - Воробйова А.В. ,
Фірми «Давос» у формі товариства з обмеженою відповідальністю - Носенка   І.П.,

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМЕКСІМ»
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 
у складі колегії суддів: Крейбух О.Г. (головуючий), Юрчук М.І., Коломис В.В. 
та на рішення Господарського суду Вінницької області від 03.12.2018
у складі судді Нешик О.С.
у справі за позовом Фірми «Давос» у формі товариства з обмеженою відповідальністю
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМЕКСІМ»
про стягнення 3 695 159, 48 грн заборгованості згідно договору на транспортно-експедиторське обслуговування.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами
1.          22.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вімексім» (далі - замовник, відповідач) та Фірмою «Давос» в формі ТОВ (далі - виконавець, позивач) укладеного Договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 22/15 ТЕО, відповідно до умов п.1.1 якого замовник доручає виконавцю здійснення робіт з перевалки і транспортно-експедиторського обслуговування в портпункті Кілія (далі - Порт) вантажу ячменя фуражного у кількості 20 000 тон +/- 10 % (далі - вантаж). Кінцева вага вантажу, що відвантажується виконавцем на судно, визначається після закінчення його завантаження на судно замовника в порту, згідно даних коносаментів. Показники ваги фіксуються в коносаменті та штурманській розписці на підставі даних зняття осадки судна (драфт-сюрвей). Виконавець забезпечує належне проведення драфт-сюрвея. Драфт-сюрвей вважається виконаним належним чином та його результати підлягають внесенню до коносаменту та штурманської розписки тільки після підтвердження його результатів капітаном та/або судновласником та сюрвейром, номінованим замовником та за рахунок замовника. У випадку неналежного виконання драфт-сюрвея виконавець зобов`язаний провести повторний драфт-сюрвей, та його результати також підлягають затвердженню капітаном та/або судновласником та сюрвейром, номінованим замовником та за рахунок замовника. Кінцева вага вантажу відвантаженого виконавцем на судно, наданого замовником, складається з загальної кількості вантажу згідно всіх коносаментів на даний вантаж (п.   1.2 Договору).
Перевалка вантажу у портопункті Кілія здійснюється за схемою «баржа - морське судно» за допомогою 2-х плавкранів. Баржі, в яких здійснюється накопичення і збереження вантажу замовника, надаються виконавцем (п.п.   1.3, 1.4 Договору). Із змісту пункту 1.5 Договору слідує, що кількість вантажу, прийнятого виконавцем в порту згідно даного договору, визначається відповідно до актів приймання-передачі, підписаних виконавцем і замовником в рамках договорів поставки між ними. В актах приймання-передачі фіксується вага, визначена на вагах порту при перевантаженні вантажу, що надходить.
Виконавець повинен своєчасно забезпечити оформлення документів, необхідних для експорту вантажу, в т.ч.: повний комплект морських коносаментів та штурманських розписок; екологічну декларацію (у разі необхідності, по додатковому письмовому запиту замовника); фітосанітарний сертифікат; сертифікат походження; сертифікат нерадіоакивності. Вказані документи передаються виконавцем замовнику негайно після їх оформлення шляхом надсилання кур`єрською службою. Затримка в оформленні документів і/або їх передача замовнику тягне за собою відповідальність виконавця в розмірі 2 грн за тону (п.2.4 Договору). 
Комплексна ставка виконавця за транспортно-експедиторське обслуговування 1 тони вантажу визначена у розмірі: завантаження морського судна в портопункті Кілія вантажопідйомністю від 3 000 до 5 000 тонн. Комплексна ставка складає 183, 855 грн, в т.ч. ПДВ 20 % за 1 тонну, що складає за офіційним курсом НБУ на 22.06.2015 - 21, 63 грн за долар США, що дорівнює 8, 5 доларів США за одну тонну (п.4.1 Договору).
Оплата здійснюється замовником згідно з виставленим рахунком у розмірі 100 % комплексної ставки протягом 3-х робочих днів після дати підписання відповідного коносаменту за умови надання виконавцем повного комплекту оригіналів документів згідно з п.2.3 і п.4.1 Договору (п.4.3 Договору).
2.          В межах виконання Договору від 22.06.2015 № 22/15 ТЕО між ТОВ «Вімексім» (покупець) та фірмою «Давос» у формі ТОВ (постачальник) укладено Договори поставки № 25/05-16-02 ДП від 25.05.2016, № 26/09-16-01ДП від 26.09.2016, № 02/12-2015-01Д від 02.12.2015, № 08/12-2015-02Д від 08.12.2015, № 03/11-2015-01Д від 03.11.2015, № 14/07-2015-04Д від 14.07.2015, № 19/11-2015-01Д від 19.11.2015, № 21/07-2015-04Д від 21.11.2015, № 26/06-2015-01Д від 26.06.2015, № 27/11-2015-01Д від 27.11.2015, № 16/03-17-01ДП від 16.03.2017, № м16/09-16-01ДП від 16.09.2016, № 17/02-16-02ДП від 17.02.2016, №17/08-16-01 ДП від 17.08.2016, № 18/08-16-02ДП від 18.08.2016, № 22/09-16-01ДП від 22.09.2016, № 23/09-16-02 ДП від 23.09.2018, № 27/08-2015-01Д від 27.08.2015, № 30/07-2015-01Д від 30.07.2015, № 28/10-2015-01Д від 28.10.2015, № 30/10-2015-01Д від 30.10.2015, № 10/08-16-01ДП від 10.08.2016, № 06/02-17-01ДП від 06.02.2017, 29/12-16-01Д від 29.12.2016, 13/01-17-01Д від 13.01.17, 16/01-17-02ДП від 16.01.2017, 18/01-17-04ДП від 18.01.2017, відповідно до яких постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки покупцеві ячмінь, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього передбачену Договором грошову суму. Товар поставляється на умовах EXW - Франко-склад (в редакції Інкотермс 2010) за адресою: Зерновий комплекс фірми «Давос» на території портопункту Кілія, Одеська область, м. Кілія, вул.   Железнякова, 4, надалі іменується як «Зерновий склад». Товар поставляється насипом. Остаточні вага та якість Продукції визначаються згідно зі складськими квитанціями, виданими зерновим складом (п.п. 1.1, 1.2, 2.3, 2.4 Договору).
3.          На виконання умов вказаних Договорів згідно з видатковими накладними, позивачем поставлено, а відповідачем - отримано ячмінь, а саме згідно видаткових накладних №№: РН-0000002 від 24.07.2015 - 392, 775 тон; РН-0000001 від 24.07.2015 - 983, 607 тон; РН-0000003 від 30.10.2015 - 590, 832 тон; РН-0000004 від 30.10.2015 - 655, 738 тон; РН-0000005 від 30.10.2015 - 918, 430 тон; РН-0000023 від 23.02.2016 - 700 тон; РН-0000021 від 29.02.2016 - 100 тон; РН-0000022 від 29.02.2016 - 100 тон; РН-0000018 від 29.02.2016 - 1 600 тон; РН-0000019 від 29.02.2016 - 1 060 тон; РН-0000020 від 29.02.2016 - 135, 136 тон; РН-0000015 від 29.02.2016 - 868, 852 тон; РН-0000014 від 29.02.2016 - 81, 571 тон; РН-0000016 від 29.02.2016 - 150 тон; РН-0000017 від 29.02.2016 - 100 тон; РН-0000026 від 25.05.2016 - 177, 740 тон; РН-0000027 від 10.08.2016 - 550 тон; РН-0000028 від 17.08.2016 - 99, 3 тон; РН-0000029 від 18.08.2016 - 47, 7 тон; РН-0000031 від 16.09.2016 - 50,   410 тон; РН-0000032 від 22.09.2016 - 740, 230 тон; РН-0000033 від 23.09.2016 - 154, 2 тон; РН-0000034 від 26.09.2016 - 150, 770 тон; РН-0000008 від 06.02.2017 - 107, 900 тон; РН-0000009 від 16.03.2017 - 150 тон; РН-0000079 від 29.12.2016 - 362, 270 тон; РН-0000001 від 13.01.2017 - 48,   970 тон; РН-0000002 від 16.01.2017 - 50, 990 тон; РН-0000003 від 18.01.2017 - 27, 150 тон.
4.          Передача товару підтверджена наданими позивачем коносаментами, з яких слідує, що ТОВ «Вімексім» у порту завантаження Кілія (Україна) було відвантажено насипом ячмінь (врожаю 2015-2016 року), зокрема: відповідно до коносаменту № 2 від 26.05.2016 на торгове судно «Серафіма» 4   632, 081 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Місурата, Лівія; відповідно до коносаменту № 2 від 26.10.2016 на торгове судно «Лізорі» у кількості 1   169, 374 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Іскендерун, Туреччина; відповідно до коносаменту № 2 від 03.03.2017 на торгове судно «Порада» у кількості 1 200 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Фармагуста, Кіпр (т. 2, а.с. 217-219, 244-246, 247-249). 
Додатково передача товару підтверджена наявними у матеріалах справи судновими маніфестами з відміткою ДП «МТП УстьДунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна із відомостями про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником, ТОВ «Вімексім», завантажено: на судно «Серафіма» 4 632, 081 м.т. насипом українського ячменю врожаю 2015 року; на судно «Лізорі» 1   169, 374 м.т. насипом українського ячменю врожаю 2016 року; на судно «Порада» 1   200 м.т. українського ячменю врожаю 2016 року (т. 3, а.с. 22, 25, 28). 
Після підписання вказаних коносаментів відповідно до п.4.3 Договору №   22/15 ТЕО позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг відносно ячменя, а саме: № 9 від 03.05.2016 на загальну суму 991 404, 30 грн, № 10 від 29.10.2016 року на загальну суму 253 760, 01 грн, № 11 від 28.02.2017 року на загальну суму 275 910 грн (т. 1, а.с. 54, 57, 60).
5.          Додатково в межах виконання Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року між ТОВ «Вімексім» (покупець) та фірмою «Давос» у формі ТОВ (постачальник) укладено договори поставки пшениці №№ ВКП: 13/08-2015-01Д від 13.08.2015, 16/10-2015-01Д від 16.10.2015, 04/11-2015-01Д від 04.11.2015, 01/12-2015-01Д від 01.12.2015; 02/12-2015-02Д від 02.12.2015, 16/12-2015-01Д від 16.12.2015, 25/12-2015-01Д від 25.12.2015, 29/12-2015-02Д від 29.12.2015, 17/02-16-01ДП від 17.02.2016, № 25/05-16-01ДП від 25.05.2016, 25/10-16-02ДП від 25.10.2016 на умовах, визначених у викладених вище Договорах поставки ячменю. 
6.          На виконання умов вказаних Договорів згідно з видатковими накладними, позивачем поставлено, а відповідачем - отримано пшеницю відповідно до наступних видаткових накладних: РН-0000013 від 29.02.2016 - 750 т; РН-0000012 від 29.02.2016 - 100 т; РН-0000011 від 29.02.2016 - 200 т; РН-0000010 від 29.02.2016 - 100 т; РН-0000009 від 29.02.2016 - 200 т; РН-0000008 від 29.02.2016 - 200 т; РН-0000007 від 29.02.2016 - 1 100 т; РН-0000024 від 29.02.2016 - 550 т; РН-0000006 від 29.02.2016 - 1 000т; РН-0000025 від 25.05.2016 - 468, 480 т; РН-0000047 від 25.10.2016 - 40, 466 т.
7.          Передача товару підтверджена наданими позивачем коносаментами, з яких слідує, що ТОВ «Вімексім» у порту завантаження Кілія (Україна) було відвантажено насипом українську пшеницю, зокрема: відповідно до коносаменту № 1 від 05.07.2016 на торгове судно «Порада» у кількості 3   010,   497 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Тобрук, Лівія; відповідно до коносаменту № 1 від 26.10.2016 на торгове судно «Лізорі» 1 698, 749 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Іскендерун, Туреччина (т. 2, а.с. 220-222, 241-243).
Додатково передача товару підтверджена наявними у матеріалах справи судновими маніфестами з відміткою ДП «МТП УстьДунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна із відомостями про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником ТОВ «Вімексім» завантажено: на судно «Порада» 3 010, 497 м.т. насипом української пшениці; на судно «Лізорі» 1 698, 749 м.т. насипом української пшениці (т. 3, а.с. 18-20, 21-23). 
Після підписання вказаних коносаментів відповідно до п. 4.3 Договору №   22/15 ТЕО позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг відносно пшениці, а саме: № 7 від 29.10.2016 року на загальну суму 368 637, 03 грн, № 8 від 08.07.2016 року на загальну суму 634 868, 66 грн (т. 1, а.с. 48, 51).
8.          Додатково в межах виконання Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 між ТОВ «Вімексім» (покупець) та фірмою «Давос» у формі ТОВ (постачальник) укладено Договори поставки кукурудзи №№ ВКК: 04/12-20105-01Д від 04.12.2015, 07/09-2015-01Д від 07.09.2015, 08/12-2015-01Д від 08.12.2015, 10/12-2015-01Д від 10.12.2015, 29/09-2015-01Д від 29.09.2015, 12/11-2015-01Д від 12.11.2015, 30/12-2015-01Д від 30.12.2015, на умовах визначених у викладених вище Договорах поставки ячменю. 
9.          На виконання умов вказаних Договорів згідно з видатковими накладними, позивачем поставлено, а відповідачем отримано кукурудзу відповідно до наступних видаткових накладних: РН-0000006 від 13.11.2015 - 2 740, 678 т; РН-0000007 від 13.11.2015 - 224, 574 т; РН-0000008 від 30.12.2015 - 122,   074 т; РН-0000001 від 09.01.2016 - 875, 426 т; РН-0000002 від 09.01.2016 - 210 т; РН-0000003 від 09.01.2016 - 100 т; РН-0000004 від 09.01.2016 - 100 т; РН-0000005 від 09.01.2016 - 100 т.
10.          Передача товару підтверджена наданими позивачем коносаментами, з яких слідує, що ТОВ «Вімексім» у порту завантаження Кілія (Україна) було завантажено насипом кукурудзу по 300 м.т. (за виключенням коносаменту № 10, за яким відвантажено 2 965, 252 м.т.) на торгове судно «Порада», порт розвантаження Абу-Кір, Єгипет; та відповідно до коносаментів від 09.01.2016 №№: 1, 2, 3, 4, 5, 6, відвантажено насипом кукурудзу по 300 м.т. (за виключенням коносаменту № 6, за яким відвантажено 7, 500 м.т.) на торгове судно «Порада», порт розвантаження Абу-Кір, Єгипет (т. 2, а.с.187-216, 223-240). 
Додатково передача товару підтверджена наявними у матеріалах справи судновими маніфестами з відміткою ДП «МТП Усть Дунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна із відомостями про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником ТОВ «Вімексім» завантажено: на судно «Порада» 1 507, 5 м.т. насипом української кукурудзи; на судно «Порада» 2 965, 252 м.т. насипом української кукурудзи (т. 3, а.с. 11-13, 14-16). 
Після підписання вказаних коносаментів відповідно до п.4.3 Договору №   22/15 ТЕО позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг відносно кукурудзи, а саме: № 5 від 16.11.2015 року на загальну суму 580   967 грн, № 6 від 12.01.2016 року на загальну суму 301 123, 13 грн (т. 1, а.с. 28, 40).
11.          Також надання вказаних транспортно-експедиторських послуг позивачем підтверджується наявними у справі заявками позивача до ДП МТП «Усть-Дунайськ» щодо прийняття та обробки вантажу від: 31.12.2015, 17.05.2016, 01.07.2016 та 24.10.2016 року, листами, якими ДП МТП «Усть-Дунайськ» підтвердило готовність до прийняття та обробку вантажу №№: 6/08 від 18.05.2016, 8/09 від 24.10.2016, 2/08 від 04.10.2016, б/н та дати, актами виконаних робіт: № 8/91 від 26.10.2016, № 8/46 від 29.05.2016, від 05.07.2016, № 8/91 від 26.10.2016 року та рахунками: № 8/4 від 09.01.2016, №   8/62 від 05.07.2016, № 8/46 від 29.05.2016, № 8/91 від 26.10.2016 року (т.   3, а.с. 184-206).

Надходження позовної заяви до суду 
12.          У травні 2018 року Фірма «Давос» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Фірма «Давос») звернулась до Господарського суду Вінницької області із позовом до Товариства обмеженою відповідальністю «Вімексім» (далі - ТОВ «Вімексім») про стягнення 3 695 159, 48 грн заборгованості за Договором транспортно-експедиторського обслуговування від 22.06.2015 № 22/15 ТЕО.
13.          В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору транспортно-експедиторського обслуговування від 22.06.2015 № 22/15 ТЕО в частині оплати повної вартості наданих послуг.

Розгляд справи судами
14.          03.12.2018 рішенням Господарського суду Вінницької області, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від  05.06.2019, позов Фірми «Давос» до ТОВ «Вімексім» про стягнення 3   695   159,   48 грн заборгованості згідно з Договором транспортно-експедиторського обслуговування від 22.06.2015 № 22/15 ТЕО задоволено. Стягнуто з ТОВ «Вімексім» на користь Фірми «Давос» 3 695 159, 48 грн заборгованості; 55 427, 40 грн судового збору. 
15.          Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього обов`язку згідно з Договором, своє зобов`язання щодо повного розрахунку за надані послуги не виконав. Окрім того, місцевим судом встановлено, що позивачем також були оплачені послуги по фумігації вантажу, які у відповідності до вимог Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» підлягають відшкодуванню, як додаткові витрати. У зв`язку з наведеним суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю (т. 4, а.с.   220-230).
Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з встановленого факту наявності між сторонами спору зобов`язальних відносин по Договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 22.06.2015 № 22/15 ТЕО, яким охоплюються роботи по навантаженню ячменя, кукурудзи та пшениці, та наданих позивачем доказів фактичного надання зазначених послуг, зокрема, коносаментів, суднових маніфестів, рахунків на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг, узгодженням між сторонами спору вартості перевалки збіжжя згідно з комплексною ставкою за транспортно-експедиторське обслуговування 1 тони вантажу визначена у розмірі: завантаження морського судна в портпункті Кілія вантажопідйомністю від 3000 до 5000 тонн. Комплексна ставка складає 183, 855 грн в т.ч. ПДВ 20% за 1 тонну, що складає по офіційному курсу НБУ на 22.06.2015 21, 63 грн за долар США, що дорівнює 8, 5 доларів США за одну тонну (п. 4.1. Договору). Оплата здійснюється замовником згідно виставленого рахунку у розмірі 100   % комплексної ставки протягом 3-х робочих днів після дати підписання відповідного коносаменту за умови надання виконавцем повного комплекту оригіналів документів згідно п. 2.3 і п. 4.1 Договору (п. 4.3 Договору). Щодо доводів ТОВ «Вімексім» про те, що посилання позивача на будь-які документи чи зобов`язання після 30.06.2016 року у зв`язку із закінченням строку дії Договору, є безпідставними, суд апеляційної інстанції зауважив, що фактично відносини транспортно-експедиторських послуг між сторонами спору існували набагато пізніше, зокрема, в період з 25.05.2016 по 16.03.2017. Тому, на підставі п. 2.3 вказаного Договору, яким визначено строк накопичення вантажу, який підлягає перевалці, а саме складає не більше 6 місяців, суди дійшли висновку про охоплення поставок збіжжя після 30.06.2016 саме укладеним між сторонами спору Договором на транспортно-експедиторське обслуговування від 22.06.2015 № 22/15 ТЕО. За таких обставин суди дійшли висновку, що строк дії договору №   22/15 ТЕО слід пов`язати із моментом припинення господарських відносин між сторонами по поставці сільськогосподарських культур.
Щодо нарахованої позивачем заборгованості в розмірі 288 489, 35 грн по оплаті витрат на фумігацію вантажу, суди зазначили, що обов`язковість такої послуги випливає з норм діючого законодавства, зокрема, пункту 1 статті 46 Закону України «Про карантин рослин», згідно з яким імпорт, експорт, реекспорт об`єктів регулювання, включених до переліку об`єктів регулювання для цілей імпорту, експорту та реекспорту, здійснюється в супроводі оригіналу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт та/або іншої документації за запитом країни призначення. Окрім того, суди послалися на постанову Кабінету Міністрів України «Про деякі питання реалізації Закону України «Про карантин рослин» від 12.05.2007 № 705, ячмінь (код УКТЗЕД 1003), згідно з якою пшеницю (код УКТЗЕД 1001), кукурудзу (код УКТЗЕД 1005) включено до Переліку об`єктів регулювання для цілей контролю за переміщенням територією України. Тому оскільки обов`язковою умовою для експорту дорученого відповідачем вантажу є наявність фітосанітарного сертифіката, отриманню якого передує проведення знезараження (фумігіція) вантажу, здійснення такої фумігації було обов`язковим.
Щодо заперечень відповідача про подання позивачем ряду доказів із порушенням статті 80 ГПК України, суд апеляційної інстанції зазначив, що в першу чергу подання сторонами документів і матеріалів, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, тому господарським судом, в межах наданих ним повноважень, були створені належні умови та здійснені всі необхідні дії для надання сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень в порядку положень статті 42 ГПК України.

          АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
16.          У поданій касаційній скарзі ТОВ «Вімексім» просить скасувати прийняті судами першої та апеляційної інстанцій рішення та відмовити позивачеві у позові, наполягаючи на порушенні судами першої та апеляційної інстанцій норм статей 42, 80, 185, 194 ГПК України у частині неправомірного, на думку відповідача, прийняттям судом першої інстанції доказів поза межами підготовчого провадження (щодо доказів, поданих 16.10.2018). Додатково скаржник посилається на невідповідність наданих доказів фактичним обставинам справи, порушення порядку надання доказів без надсилання їх іншій стороні (щодо доказів, поданих суду 25.09.2018), подання доказів під час розгляду справи по суті (щодо доказів, поданих 24.10.2018). Окремо скаржник посилається на неналежне дослідження судами наданих доказів, оскільки предметом договору № 22/15 ТЕО був лише ячмінь, а кукурудза та пшениця не були предметом зазначеного договору, як і послуги фумігації.
Б.          Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
17.          До Верховного Суду від Фірми «Давос» надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому наведено прохання відхилити подану касаційну скаргу, прийняті судові рішення залишити без змін з мотиву правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права. Окрім того, ТОВ «Давос» просило суд касаційної інстанції передати справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у випадку, якщо колегія суддів вважатиме за потрібне відступити від позиції Касаційного господарського суду, що її було викладено у постанові суду від 11.04.2019 у справі № 924/270/18 за позовом ТОВ «Давос» до ТОВ «Вімексім Трейд» про стягнення заборгованості, яка, на думку позивача у справі, є аналогічною відносно нинішньої справи. 
18.          Водночас у задоволенні цього клопотання слід відмовити, оскільки одним з основних аргументів скаржника у нинішній справі є порушення судом порядку долучення доказів: долучення доказів поза межами підготовчого провадження. Як випливає ж з постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 924/270/18 нею встановлено, що «всі докази подавалися позивачем в межах підготовчого провадження до постановлення ухвали Господарського суду Хмельницької області від 18.07.2018 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті» (абзац 4 пункту 5.2.7 постанови у справі № 924/270/18), що визначає суттєву процесуальну відмінність справи № 924/270/18 від цієї справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи
і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
А.             Щодо суті касаційної скарги
19.          Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу необхідно частково задовольнити з таких підстав. 
20.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
21.          За таких обставин Судом відхиляються посилання скаржника на неналежне дослідження судами наданих доказів та невідповідність наданих доказів фактичним обставинам справи, оскільки фактично такі посилання викликають необхідність у суду касаційної інстанції порушити встановлені законодавством повноваження. Це, перш за все, стосується посилань скаржника на неналежне дослідження предмету Договору від 22.06.2015 №   22/15 ТЕО. На думку Верховного Суду, суди першої та апеляційної інстанцій з урахуванням сутності відносин, що склалися між сторонами, дійшли вірного висновку про наявність договірних стосунків між сторонами спору щодо всіх видів збіжжя. Дійшовши висновку про наявність між сторонами договірних відносин по транспортно-експедиційному обслуговуванню, суд має перейти до дослідження стану виконання договірних стосунків сторонами спору та наявності належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували надання відповідних послуг.
22.          Досліджуючи питання підтвердження позивачем надання відповідачеві транспортно-експедиційних послуг, суди мали б вирішити питання своєчасності подання позивачем доказів у справі. Такий довід позивача відображено у відзиві (п. 10.3),  апеляційній скарзі (п. 6.2)., касаційній скарзі (п. 5.2). З цього приводу слід зауважити наступне.
23.          У силу частини другої статті 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однією з форм реалізації принципу диспозитивності є самостійне визначення позивачем на стадії подання позову обсягу доказів, якими він планує підтвердити наявну у нього матеріально-правову вимогу до відповідача.
24.          У силу пункту 4 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. При цьому частинами другою, четвертою, п`ятою статті 80 ГПК України встановлено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.  Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
25.          Верховний Суд зауважує, що правила, які встановлені у статті 80 ГПК України щодо своєчасності подання доказів кореспондуються з принципом диспозитивності як основної рушійної сили судового провадження, у силу якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 14 ГПК України).
26.          У силу пункту 3 частини першої статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
27.          Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, протоколу судового засідання від 25.09.2018 (т. 4, а.с. 9), ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи для судового розгляду по суті від 25.09.2018 (т. 4, а.с.   11), позивачеві не встановлювався строк для подання додаткових доказів, а сам позивач не заявляв клопотань, спрямованих на надання йому дозволу на подання додаткових доказів поза межами підготовчого провадження. При цьому з матеріалів справи вбачається, що після закінчення підготовчого провадження 25.09.2018 позивачем суду було надано додатково, зокрема, 16.10.2018 копії доказів, що свідчать про прийняття збіжжя до перевезення та інших документів (звіти драфт-сюрвею, копії коносаментів, штурманські та капітанські розписки, фітосанітарний та радіаційні сертифікати, сертифікати фумігації тощо (т. 4, а.с. 49).  Важливість для справи зазначених вище доказів, зокрема, розкривається через те, що саме з підписанням коносаментів суди першої та апеляційної інстанцій фактично пов`язали виставлення позивачем рахунків за виконану роботу.
28.          При цьому Верховний Суд констатує, що навіть після закінчення підготовчого засідання не виключається можливість подання суду відповідних клопотань, спрямованих на додаткове збирання доказів у силу статті 207 ГПК України, натомість подібні клопотання не лише мають бути обґрунтовані особою, яка подає відповідне клопотання, а й судом має бути заслухані думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. У цьому виявляється принцип «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (Рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 27.05.2013, пункт 106). 
29.          Слід зауважити, що встановлення законодавцем часових обмежень на подання доказів спрямоване на неприпустимість зловживання учасниками справи своїми правами, коли через наявність права на подання доказів відповідний учасник буде відтерміновувати винесення судом рішення по суті справи через необхідність дослідження додатково поданих таким учасником доказів.
30.          Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя. На важливість дотримання строку на подання доказів звертав свою увагу Верховний Суд й раніше у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 № 913/317/18.
31.          Суд апеляційної інстанції зазначив з цього питання, що подання сторонами документів і матеріалів, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Апеляційний суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, були створені належні умови та здійснені всі необхідні дії для надання сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень в порядку положень статті 42 ГПК України.
32.          Верховний Суд зазначає, що наведена судом апеляційної інстанції аргументація не є достатньою для виправдання бездіяльності позивача, оскільки саме у силу принципу диспозитивності на особу, що не подала своєчасно відповідні докази покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. Створення при цьому судом штучних умов, які б надавали одній зі сторін спору більш сприятливі умови для реалізації її процесуальних прав, виходить за межі повноважень суду, передбачених законодавством, та є порушенням статей 6, 19 Конституції України та принципу змагальності сторін (статті 13 ГПК України).
33.          Відносно безпідставного долучення до справи доказів, поданих 24.10.2018, слід зауважити наступне. Як вбачається з матеріалів справи (т. 4, а.с. 151), 24.10.2018 до суду позивачем було надано докази направлення додаткових пояснень позивача від 24.09.2018 на адресу відповідача. Таке направлення було здійснено 25.09.2018. З цього приводу суд зауважує, що доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином до категорії доказів не може бути віднесено доказ направлення доказу (додаткових пояснень) іншій стороні. Водночас, приймаючи до уваги, що підготовче провадження у даній справі також було закрито 25.09.2018, як і здійснено направлення доказів іншій стороні того ж дня, у межах зазначеної справи слід встановити не лише формальне виконання позивачем вимоги про направлення доказів відповідачеві, а й можливість відповідача ознайомитися з такими доказами у межах стадії підготовчого провадження.
34.          Верховний Суд наголошує, що метою підготовчого засідання є надання можливості обом сторонам ознайомитися з наявними у матеріалах справи доказами, що подані на стадії підготовчого провадження за виключенням випадків зловживання відповідним учасником справи правом на своєчасне ознайомлення з такими доказами.

Б.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
35.          Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги, скасування оскаржених судових рішень та передачу справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
36.          Під час нового розгляду суду першої інстанції слід розглянути справу у межах своєчасно поданих доказів, якщо не буде встановлено у встановленому законом порядку обставин/причин, з яких доказ не могло бути подано у встановлений законом або судом строк.

В.          Судові витрати
37.          Виходячи з приписів статті 129 ГПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Таким чином, оскільки постановою Верховного Суду у цій справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, то в цьому випадку касаційним судом справа по суті не вирішувалась, а тому і відсутні підстави для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІМЕКСІМ» задовольнити частково.

2.          Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 та рішення Господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 у справі № 902/271/18  скасувати, справу № 902/271/18 передати на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  В.Г. Пєсков
Судді                                                                                                       О.В. Васьковський
                                                                                          Л.Й. Катеринчук