ПОСТАНОВА
Іменем України

22 жовтня 2019 року 
Київ
справа №826/2447/18
адміністративне провадження №К/9901/69268/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О. А.,
суддів: Білак М. В., Соколова В.М., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року прийняте у складі судді Маруліної Л.О. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року, прийняте у складі колегії суддів: Мєзенцева Є.І. (головуючий), Файдюка В.В., Чаку Є.В.
І. Суть спору:
1.  ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив:
1.1. визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої  статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі - постанова КМУ №  889); 
1.2. зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, з урахуванням додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої  постановою КМУ №    889  з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Позов обґрунтовано тим, що при звільненні позивача з військової служби відповідачем до розрахунку суми одноразової грошової допомоги при звільненні безпідставно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду, встановлену постановою КМУ №    889, яку він отримував під час проходження служби.
3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні.    
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4.   Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 19.12.2017 року № 933 полковника ОСОБА_1 , начальника організаційно-планового відділу управління бойової підготовки Головного управління підготовки Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).
5. Відповідно до цього  наказу  вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні 28 років 04 місяці; на пільгових умовах 28 років 11 місяців.
6. Згідно витягу із наказу начальника Головного управління підготовки Збройних Сил України - заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) від 27.12.2017 року № 316, визначено полковнику ОСОБА_1 . виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення відповідно до Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260  за 28 повних календарних років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний рік військової служби.
7. З довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 27.12.2017 року, виданої Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України 28.12.2017 року № 305/951, позивачу здійснено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 139  489,00 грн. без включення при її розрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди.    
8. Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що у період з грудня 2015 року по листопад 2017 року, ОСОБА_1 щомісячно отримував щомісячну додаткову грошову допомогу, яка входила до складу грошового забезпечення, на яку відповідно до вимог  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  проводилося нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та його сплата.    
9. Листом Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України від 31.01.2018 року № 305/169, ОСОБА_1 повідомлено про те, що відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.07.2008 року за № 638/1532, до місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби за станом здоров`я, включаються: оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород).
10. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та відповідної виплати, позивач звернувся з даним позовом до суду.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
11. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.
12. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу у включенні до складу одноразової грошової допомоги при звільненні щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки розмір одноразової грошової допомоги при звільненні визначений  статтею 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що в ієрархії нормативно-правових актів має вищу юридичну силу, ніж накази Міністра оборони України, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню саме норми означеного закону.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції 
13. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
14. Касаційна скарга обґрунтована тим, що виходячи з аналізу вимог статтею 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої  наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 року № 550,  Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 є очевидним, що щомісячна грошова винагорода, яка передбачена Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», не входить до складу місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, а відповідач діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, який визначений цими нормативно-правовими актами. Крім того, судами під час вирішення справи були застосовані положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності лише 01.03.2018, тобто після звільнення позивача (27.12.2017) з військової служби та проведення з ним всіх розрахунків, що також свідчить про невідповідність висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
15. Позивач у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

V. Джерела права й акти їх застосування
16. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон № 2232-XII).
18.   Відповідно до частини другої  статті 2 Закону № 2232-XII  порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
19.   Згідно зі  статтею 40 Закону № 2232-XII  гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до  законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
20. Права, пільги та соціальні гарантії вийськовослужбовців визначаються  Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № № 2011-ХІІ  (надалі - Закон № 2011-ХІІ).
21. Частиною першою  статті 9 Закону № 2011-ХІІ  обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
21.1. Частиною другою вказаної статті встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням;  щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
22.  Також, відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»  грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
23.  Відповідно до частини другої  статті 15 Закону № 2011-ХІІ  військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
24. Так, підпунктом 2 пункту 1 Постанови № 889 Уряд установив, з-поміж іншого, щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
VI. Висновок Верховного Суду
25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
26. Право на одноразову допомогу при звільненні позивач набув у відповідності до  статті 15 Закону № 2011-ХІІ, що не заперечується відповідачем.
27. Спірним питанням є склад грошового забезпечення військовослужбовців, яке повинно включатися при обрахунку розміру цієї допомоги.
28. З матеріалів справи слідує, що позивача звільнено з військової служби на підставі пункту "б" частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII (за станом здоров`я); вислуга позивача становить у календарному обчисленні 28 років 04 місяці; на пільгових умовах 28 років 11 місяців; відповідно до частини другої  статті 15 Закону № 2011-ХІІ  позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, про що видано відповідний наказ; у період з грудня 2015 року по листопад 2017 року, ОСОБА_1 щомісячно отримував щомісячну додаткову грошову допомогу, яка входила до складу грошового забезпечення, на яку відповідно до вимог  Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  проводилося нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та його сплата.
29. Однак, додаткову грошову винагороду до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, не включено.
30. Позиція відповідача щодо відмови від включення додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, ґрунтується на нормах Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260  (тут і надалі наводиться в редакції, що діяла на час звільнення позивача; надалі - Інструкція № 260), а саме пункті 38.1 її розділу XXXVIII, за змістом якого особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
31. Військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються:
звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення);
які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до законодавства України.
Військовослужбовцям льотно-підйомного складу, які звільнені з льотної роботи на підставі  постанови  військово-лікарської комісії та які у зв`язку з цим звільняються з військової служби, для обчислення одноразової грошової допомоги включається надбавка за особливі умови служби (підпункт 14.2.7 та пункт 14.3 цієї Інструкції) (пункт 38.6 Інструкції № 260).
32. Аналогічні норми щодо невключення винагород до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, містила також Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої  наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595, що виданий на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій»  . У подальшому тотожне регулювання цього питання запроваджено з прийняттям Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої  наказом    Міністра оборони України 24 жовтня 2016 року № 550  (надалі -  Інструкція № 550).
33. Разом з тим, частиною четвертою  статті 9 Закону № 2011-ХІІ  Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
34. Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме  Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного  Закону.
35.  Колегія суддів ураховує, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Приймаючи постанову від 6 лютого 2019 року у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:
Згідно з частинами другою, третьою  статті 9 Закону № 2011-ХІІ  до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
1) посадовий оклад;
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
36.  Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
37.  Оскільки останні 24 місяці перед звільненням на підставі Постанови № 889 додаткова грошова винагорода нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.
38.  При касаційному розгляді враховано висновок Верховного Суду, наведений у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 826/11679/17.
39. За наведеного правового регулювання та обставин справи відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою №    889, а суди попередніх інстанцій дійшли цілком правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
40. Аналізуючи вищенаведене, Верховний Суд зазначає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції.
41. Щодо посилання скаржника на те, що судами під час вирішення справи були застосовані положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності лише 01.03.2018, тобто після звільнення позивача (27.12.2017) з військової служби та проведення з ним всіх розрахунків, що також свідчить про невідповідність висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, Суд зазначає, що  помилкове застосування норм вказаної  постанови Кабінету Міністрів України не призвело до неправильного вирішення спору. Отже рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають зміні у мотивувальній частині щодо підстав для задоволення позову.
42. За правилами пункту 1  статті 351 КАС України  підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
VII. Судові витрати
43. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями  341,  345,  349,  350,  351,  355,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України задовольнити частково.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 826/2447/18 змінити у мотивувальній частині.
3. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року у справі № 826/2447/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                      В.М. Соколов