Постанова
Іменем України 
 
03 жовтня 2019 року
 
м. Київ
 
справа № 676/4741/16-ц
 
провадження № 61-12208св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Міністерство оборони України, квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці, Кам`янець-Подільський військовий гарнізон,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанови Апеляційного суду Хмельницької області, у складі колегії судів: 
Костенка А. М., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від 09 січня 2018 року.
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу 
м. Чернівці, Кам`янець-Подільського військового гарнізону про зобов`язання надати житлове приміщення. 
 
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням житлової комісії Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату
від 21 грудня 2005 року він зарахований на квартирний облік для отримання житла. Рішенням житлової комісії Кам`янець-Подільського об`єднаного міського військового комісаріату від 22 березня 2008 року йому та його родині у складі п`яти осіб було надано квартиру АДРЕСА_1 при умові здачі житла за попереднім місцем проживання – квартири АДРЕСА_2 . Рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області від 08 травня 2008 року йому та його родині була надана чотирикімнатна квартира 
АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим він подав заяву про скасування приватизації житла, а саме квартири          
АДРЕСА_2 , яка була розглянута 
11 червня 2008 року. 12 червня 2008 року йому було видано ордер на квартиру АДРЕСА_1 . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2014 року у справі № 676/7434/13-ц визнано недійсним ордер на жиле приміщення, виданий йому та членам його сім`ї на квартиру АДРЕСА_1 . Спірна квартира перебуває у власності Міністерства оборони України. 
 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд зобов`язати Міністерство оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, Кам`янець-Подільський військовий гарнізон повернути йому та членам його сім`ї квартиру   АДРЕСА_2 , яка раніше ними займалась, або надати інше житло, яке б відповідало за розміром і благоустроєм вказаній квартирі, якщо останнє житло зайнято на законних підставах, крім того просив поновити його і членів його сім`ї на квартирному обліку у Кам`янець-Подільському військовому гарнізоні для забезпечення постійним житлом у загальній черзі з 24 серпня 1992 року, у пільговій черзі – з 02 вересня 1997 року.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області, у складі судді Семенюк В. В., від 27 червня 2018 року позов задоволено. Зобов`язано Міністерство оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, Кам`янець-Подільського військовий гарнізон надати ОСОБА_1 та членам його сім`ї квартиру 
АДРЕСА_2 , яка раніше займалась ними, або надати інше житло, яке б відповідало за розміром і благоустроєм квартирі АДРЕСА_2 , якщо останнє житло зайнято на законних підставах.  
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за змістом частини першої частини 117 ЖК УРСР якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. З урахуванням того, що позивач та його родина користувалися жилим приміщенням у будинку державного житлового фонду, яке вони раніше займали за адресою: квартира АДРЕСА_2 , яке було набуте ними на законних підставах, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення, яке повинно відповідати за розміром і благоустроєм наданому за ордером, визнаним недійсним.
 
Короткий зміст постанов суду апеляційної інстанції
 
Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 09 січня 2018 року апеляційну скаргу Кам`янець-Подільського військового гарнізону задоволено, рішення районного суду скасовано. Провадження у справі у частині позовних вимог до Кам`янець-Подільського військового гарнізону закрито.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Кам`янець-Подільський військовий гарнізон не є юридичною особою, тому не може бути стороною у справі, оскільки не наділений повною цивільною дієздатністю як юридична особа у розумінні статті 47 ЦПК України. 
 
Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 09 січня 2018 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до чинного житлового законодавства та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України питання про надання іншого жилого приміщення, що за розміром і благоустроєм має відповідати наданому за ордером, особам, які одержали ордер, у разі визнання цього ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок їх неправомірних дій, вирішується виключно при вирішенні цивільної справи за позовними вимогами про виселення вказаних осіб з жилого приміщення, на вселення в яке вони отримали спірний ордер.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала 
 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанови суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції,  посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що Кам`янець-Подільський військовий гарнізон створений на підставі наказу Міністра оборони України, а тому в розумінні статті 81 ЦК України є юридичною особою публічного права, та дійшов помилкового висновку про закриття провадження. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що ордер на нежитлове приміщення визнано недійсним, у подальшому спірна квартира була витребувана у добросовісного набувача, тобто всі сторони повернулись у початковий стан, проте суд дійшов неправильного висновку про те, що питання надання іншого житлового приміщення на підставі статті 117 ЖК УРСР вирішується лише при вирішенні позовних вимог про виселення осіб з житлового приміщення, на вселення в яке вони отримали спірний ордер. 
 
Судові рішення оскаржуються лише у частині вирішення позовних вимог про зобов`язання повернути житлове приміщення або надати інше житлове приміщення. В іншій частині – не оскаржуються, а тому в силу 
статті 400 ЦПК України касаційному перегляду не підлягають.
 
Відзиву на касаційну скаргу не надходило
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою. 
21 травня 2018 року справу передано судді-доповідачу.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 проходив військову службу з 1969 року по 2005 рік, останнім місцем якої було Кам`янець-Подільське вище військове інженерне командне училище, в якому він перебував на квартирному обліку.
 
Після звільнення з військової служби 21 грудня 2005 року ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік для поліпшення житлових умов при Кам`янець-Подільському об`єднаному міському військовому комісаріаті Хмельницької області.
 
Станом на жовтень 2005 року сім`ї ОСОБА_1 , яка складалась з п`яти осіб, на праві спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_2 в рівних частках кожному по 1/5 частині.
 
08 травня 2008 року рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області № 871 ОСОБА_1 на сім`ю з п`яти осіб було надано у порядку поліпшення житлових умов квартиру АДРЕСА_1 .
 
11 червня 2008 року розпорядженням Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області № 456-р було відмінено розпорядження про приватизацію квартири АДРЕСА_2 . Зазначена квартира була здана квартирно-експлуатаційному відділу у м. Чернівці.
 
12 червня 2008 року ОСОБА_1 було видано ордер на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Розпорядженням органу приватизації від 12 вересня 2008 року № 375 ОСОБА_1 приватизував вищевказану квартиру та отримав свідоцтво про право власності на житло, видане відділом обліку, розподілу та приватизації житла Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області 
від 12 вересня 2008 року.
 
11 грудня 2009 року ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 за 150 700 грн, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори Хмельницької області за № 3-185.
 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2014 року у справі № 676/7434/13-ц визнано недійсним ордер серії КП №001958 від 12 червня 2008 року, виданий виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на квартиру 
АДРЕСА_1 , визнано незаконним розпорядження відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області від 12 вересня 2008 року 
№ 375 про приватизацію ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло, 
серії НОМЕР_1 , видане відділом обліку, розподілу та приватизації житла Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 .
 
Задовольняючи позов у справі № 676/7434/13-ц, районний суд виходив із того, що рішенням Кам`янець-Подільського міського виконавчого комітету 
від 10 травня 2007 року № 889 на ОСОБА_5 , дружину позивача, відповідно до договору про дольову участь оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_3 та видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру, а 17 травня 2007 року вона її продала. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що остання штучно погіршила свої житлові умови, а такі особи не беруться на облік, потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 04 лютого 2016 року, у ОСОБА_6 витребувано квартиру 
АДРЕСА_1 на підставі пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України.
 
Право власності на зазначену квартиру на підставі рішення суду зареєстровано за Міністерством оборони України.
 
Позиція Верховного Суду
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до статей 11, 15 Цивільного кодексу Україницивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Захист цивільних прав – це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
 
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься у статті 16 ЦК України.
 
Нормами Житлового кодексу УРСР визначено, що ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. 
 
Відповідно до вимог статті 59 ЖК УРСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. 
 
Згідно зі статтею 117 ЖК УРСР у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. 
У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з іншим підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали. 
 
Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 
 
Аналогічні положення містить стаття 81 ЦПК України.
 
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що питання про надання іншого житлового приміщення у випадку визнання ордеру недійсним підлягає вирішенню після застосування такого заходу, як виселення осіб з житлового приміщення, на вселення в яке був виданий недійсний ордер. До позивача вимоги про виселення з квартири 
 АДРЕСА_1 не заявлялись. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за Міністерством оборони України, однак ОСОБА_1 та члени його сім`ї продовжують користуватись квартирою і питання про їх виселення не вирішувалось, отже і відсутні за таких обставин підстави для зобов`язання Міністерства оборони України до вчинення дій з надання позивачу та членам його сім`ї жилого приміщення, яке вони раніше займали, або іншого жилого приміщення.
 
За змістом статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. 
 
Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
 
Відповідно до частини першої статті 29 ЦПК України, 2004 року, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичною особи.
 
Аналогічні положення містить стаття 47 ЦПК України.
 
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про закриття провадження у частині позовних вимог до Кам`янець-Подільського військового гарнізону, оскільки останній не зареєстрований у встановленому законодавством порядку як юридична особа, а тому не має цивільної процесуальної дієздатності та не може бути відповідачем у справі.
 
Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують. Підстави для скасування оскаржених судових рішень відсутні.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржених постанов суду апеляційної інстанції – без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 09 січня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
                                                                                                                   С. Ф. Хопта
 
                                                                                                                   В. В. Шипович