Постанова
Іменем України
 
26 вересня 2019 року
м. Київ
 
справа № 740/3790/14 
провадження № 61-24763св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_4,
заінтересована особа: головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Павленко Євген Олександрович,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року у складі судді Скалозуба О. М. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 08 червня 2017 року у складі суддів: Онищенко О. І., Губар В. С.,                     Висоцької Н. В., 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У  лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила поновити пропущений з поважних причин строк для подання скарги на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції Павленка Є. О. щодо ненадсилання їй як стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови від 14 січня 2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №45995766 та не надсилання простою кореспонденцією постанови від 23 січня 2015 року про приєднання виконавчого провадження ВП № 45995766 до зведеного виконавчого провадження № 45250175, ненадсилання простою кореспонденцією постанови від 20 лютого 2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 45995766 при примусовому виконанні рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня                           2014 року.
ОСОБА_4 посилалася на те, що нею пропущено визначений частиною першої статті 385 ЦПК України десятиденний строк для звернення із скаргою з поважних причин. У клопотанні про поновлення строку звернення до суду із скаргою вказувала, що про порушення своїх прав внаслідок бездіяльності відповідача вперше дізналася з відповіді 07 травня 2015 року начальника центру поштового зв'язку № 2 ОСОБА_6 Після цього вона звернулася за захистом порушеного права до суду за місцезнаходженням центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції. Судовими рішеннями від 01 грудня 2015 року та від 28 січня 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог про встановлення факту бездіяльності центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції та відшкодування моральної шкоди. Підставою відмови судами було те, що предмет позову не відповідає встановленому законом способу захисту.     
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду із скаргою на дії головного державного виконавця відмовлено. Скаргу ОСОБА_4 залишено без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що скарга на дії державного виконавця надійшла до суду 08 лютого 2016 року, тобто з пропуском строку, визначеного частиною першою статті 385 ЦПК України. Суд не вбачає поважності причин пропуску строку для подання скарги, оскільки                          ОСОБА_4 скористалась своїм правом та відповідно до частини першої статті 384 ЦПК України звернулась зі скаргою на бездіяльність державного виконавця до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, яке 24 березня 2015 року, розглянувши її скаргу, відмовило у її задоволенні. У передбачений частиною першою статті 385 ЦПК України строк ОСОБА_4 не звернулась до суду зі скаргою після отримання відповіді Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області                          від 24 березня 2015 року, а звернення до Деснянського районного суду                             м. Чернігова з позовною заявою до Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ, Державної казначейської служби У країни в особі головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про відшкодування шкоди вже навіть після спливу встановленого строку для звернення зі скаргою на бездіяльність державного виконавця не перериває вказаний строк і не може вважатися поважною причиною пропуску цього строку, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ Павленка Є. О. слід відмовити. За таких обставин, скарга, пропущений строк подання якої не поновлений, відповідно до статті 72 ЦПК України, підлягає залишенню без розгляду.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08 червня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що згідно скарги ОСОБА_4 про постанову від 23 січня 2015 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження вона дізналася завдяки ідентифікатору доступу із ЄДРВП. Ідентифікатор доступу вказується у постанові про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується і постановою від 14 січня                   2015 року, копію якої, а також копію постанови про закриття виконавчого провадження, ОСОБА_4 отримала 19 березня 2015 року, а тому з зазначеної дати вона мала реальну можливість встановити ймовірність порушення її прав у виконавчому провадженні в зв'язку з ненадсиланням їй як постанови про закінчення виконавчого провадження, так і постанови про приєднання до зведеного виконавчого провадження.Проте, з такою скаргою до суду ОСОБА_4 звернулася лише у лютому 2016 року, що свідчить про пропуск нею строку, передбаченого статтею 385 ЦПК України.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження не надсилалася їй рекомендованим лситом із повідомленням про вручення, а тому перебіг строку на оскарження бездіяльності державного виконавця не почався. Відмова суду у поновленні їй строку на оскарження бездіяльності державного виконавця призвела до втрати нею кредиторської вимоги на суму 379 грн 77 коп. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Суди установили, що 14 січня 2015 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ Павленком Є. О. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/740/1215/14, виданого                        05 листопада 2014 року Ніжинським міськрайонним судом про стягнення з ПАТ «Банк Демарк» на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 379 грн 77 коп.
23 січня 2015 року заступником начальника Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ Павленком Є. О. приєднано виконавче провадження № 45995766 з примусового виконання виконавчого листа № 2/740/1215/14, виданого Ніжинським міськрайонним судом, до зведеного виконавчого провадження                     № 45250175.
24 березня 2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Чернігівській області розглянута скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_7                    від 04 березня 2015 року на бездіяльність ЦВ ДВС Чернігівського МУЮ.
Відповідно до частини першої статті 385 ЦПК України скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод.
Згідно з частиною другою статті 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.
Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони у разі його пропущення з поважних причин. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.
Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами (стаття 73 ЦПК України). 
Про постанову від 23 січня 2015 року про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ОСОБА_4 за допомогою ідентифікатору доступу із ЄДРВП, який вказано у постанові про відкриття виконавчого провадження, копію якої ОСОБА_4 отримала                         19 березня 2015 року, а тому колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що із зазначеної дати вона мала реальну можливість встановити ймовірність порушення її прав у виконавчому провадженні в зв'язку з ненадсиланням їй як постанови про закінчення виконавчого провадження, так і постанови про приєднання до зведеного виконавчого провадження.
Проте, з такою скаргою до суду ОСОБА_4 звернулася лише у лютому                 2016 року, що свідчить про пропуск нею строку, передбаченого статтею 385 ЦПК України.
Стаття 385 ЦПК України свідчить про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦПК України 2004 року, про обов'язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
Неправильно обраний заявником спосіб захисту порушеного права при зверненні до суду з позовом у червні 2015 року про відшкодування шкоди, коли ОСОБА_4заявлялася вимога про встановлення факту бездіяльності Центрального відділу ДВС ЧМУЮ щодо примусового виконання рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2014 року у частині ненадсилання постанов про відкриття та про закриття виконавчого провадження, не може бути визнано поважною причиною для поновлення строку звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця як такого, що пропущений з поважних причин, оскільки за наявності чіткого врегулювання питання оскарження дій державного виконавця заявник на власний розсуд всупереч встановленим нормам обрала неналежний спосіб захисту порушеного права.
Таким чином, доводи касаційної скарги про те, що перебіг строку на оскарження бездіяльності державного виконавця не почався, є безпідставними. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги та висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення. 
 
Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 08 червня                 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                      С. П. Штелик 
                                                                                                               А. А. Калараш
                                                                                                               В. М. Сімоненко