ПОСТАНОВА
Іменем України

27 листопада 2019 року 
Київ
справа №825/1910/16
адміністративне провадження №К/9901/17088/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №825/1910/16
за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправним та скасування розпорядження в частині, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою   ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року (головуючий суддя - Лобан Д.В) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року (головуючого судді - Сорочко Є.О., суддів: Земляної Г.В., Межевича М.В.)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому просив визнати протиправними та скасувати пункт 3 та 4 розпорядження від 12.07.2016 р. №157 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, по якій змінюється цільове призначення, про змінення цільового призначення земельної ділянки та про затвердження розрахунку визначення сум відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва".
2. Позовна заява мотивована тим, що при зміні цільового призначення земельної ділянки з «для ведення особистого селянського господарства» на «для рибогосподарських потреб» не можна говорити про втрати сільськогосподарського виробництва внаслідок вилучення сільськогосподарських угідь як основного засобу виробництва в сільському господарстві, бо один засіб виробництва сільськогосподарської продукції замінюється іншим, що також спрямований на виробництво, одержання та споживання сільськогосподарської продукції.
Позивач зазначає, що для використання вказаної у оскаржуваному розпорядженні ділянки за цільовим призначенням та виробництва сільськогосподарської продукції ОСОБА_1 направлено до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області запит на отримання спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки, замовлено проект на зняття та перенесення ґрунтового покриву та утворення штучної водойми. В подальшому планується створення фермерського господарства, діяльність якого буде спрямована на штучне розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції та її реалізації. Враховуючи викладене, позивач вважає пункти 3, 4 розпорядження від 12.07.2016 № 157 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, по якій змінюється цільове призначення, про зміну цільового призначення земельної ділянки та про затвердження розрахунку визначення сум відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва» протиправними та таким, що підлягають скасуванню.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції
3. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
4. Рішення судів мотивовані тим, що від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва звільняються громадяни та юридичні особи за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання. Однак, при знятті та перенесенні ґрунтового покриву належної ОСОБА_1 земельної ділянки, та утворення штучної водойми для штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури, повернення такої земельної ділянки у стан, придатний для попереднього використання неможливий. Надані позивачем матеріали моніторингу ґрунтів такої земельної ділянки, видані Чернігівської філії Державної установи "Інститут охорони ґрунтів України" у 2016 році та робочий проект, виданий ТОВ "Водопроект "Чернігів" щодо екологічного покращення земельної ділянки, містять висновки про те, що обстежені ґрунти відповідають ґрунтам дуже низької якості. Однак такі висновки не встановлюють причиновий характер такої якості землі, факту непридатності використання даної земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства» та не змінюють правового статусу такої земельної ділянки, тобто її цільового призначення, яке було раніше визначено уповноваженим органом виконавчої влади.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до  Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
6. Касаційна скарга аргументована тим, що позивач звільняється від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, оскільки земельну використовує під розведення риби, що є сільськогосподарською діяльністю.
7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року.
8. Верховний Суд ухвалою від 25 листопада 2019 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.
9. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
10. 12.07.2016 р. Ніжинською РДА прийнято розпорядження №157 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, по якій змінюється цільове призначення, про зміну цільового призначення земельної ділянки та про затвердження розрахунку визначення сум відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва» (далі - Розпорядження №157).
11.          Вказаним розпорядженням змінене цільове призначення належної позивачу земельної ділянки, площею 4,9763 га для ведення особистого селянського господарства на цільове призначення «для рибогосподарських потреб», яка розташована на території Данинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.   
12.          Пунктом 3 Розпорядження №157 затверджено розрахунок визначення сум відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва на земельній ділянці загальною площею 4,9763 га, пов`язаний зі зміною цільового призначення з «для ведення особистого селянського господарства» на «для рибогосподарських потреб» гр. ОСОБА_1 на території Данинської сільської ради Ніжинського району Чернігівській області
13.          Пунктом 4 Розпорядження №157 зобов`язано ОСОБА_1 у двомісячний термін сплатити втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 150697,00 грн.
14.          Позивачем 23.08.2016 р. направлено до Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області запит на отримання спеціального дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки, замовлено проект на зняття та перенесення ґрунтового покриву та утворення штучної водойми, в подальшому планується створення фермерського господарства, діяльність якого буде спрямована на штучне розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції та її реалізації.
15.          Не погоджуючись з Розпорядження №157, позивач 05.09.2016 р. звернувся із заявою до Ніжинської РДА про скасування пунктів 3, 4 цього розпорядження у зв`язку з тим, що при зміні цільового призначення земельної ділянки втрати сільськогосподарського виробництва відсутні.
16.          Листом Ніжинської РДА від 08.09.2016 р. №03-20/2424 позивача повідомлено про те, що частиною 1 статті 208 Земельного кодексу України передбачені випадки звільнення від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва. У зв`язку з тим, що цільове призначення земельної ділянки змінилося, а також тому, що власником земельної ділянки є фізична особа, а не сільськогосподарське, рибогосподарське або лісогосподарського підприємство, організація та установа, вищевказана норма щодо звільнення від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва до позивача не може бути застосована.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
18. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляд на наступне. 
19. Згідно частини 2 статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.
Відповідно до частини 3 цієї статті зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.
20. Порядком зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 11.04.2002 р. №502 передбачено, що підставою для оформлення та видачі державного акту на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням, є лише погодження проекту землеустрою по зміні цільового призначення земельної ділянки органом місцевого самоврядування і відповідними державними органами та затвердження цього проекту органом виконавчої влади.
21. Відповідно до ст. 207 Земельного кодексу України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель.
Під втратами сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва слід розуміти зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь, лісових земель та ділянок під чагарниками в зв`язку з необхідністю їх використання для несільськогосподарських потреб, а також неможливість використання земельної ділянки в повному обсязі у зв`язку із встановленням обмежень у землекористуванні та погіршенням якості земель.
Відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом.
Відшкодуванню підлягають також втрати, завдані обмеженням прав власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, або погіршенням якості угідь внаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю громадян, юридичних осіб, органів місцевого самоврядування або держави, а також у зв`язку з виключенням сільськогосподарських угідь, лісових земель і чагарників із господарського обігу внаслідок встановлення охоронних, санітарних та інших захисних зон.
Втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва компенсуються незалежно від відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Втрати сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва визначаються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
22. Порядок визначення втрат регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Про розміри та порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» від 17.11.1997 р. №1279 (далі - Постанова №1279).
23. Згідно п. 4 Постанови №1279 відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських і лісових угідь для цілей не пов`язаних із веденням сільського і лісового господарства, провадиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок, а у випадках поетапного освоєння відведених угідь для добування корисних копалин відкритим способом - у міру їх фактичного надання.
24. При цьому, згідно ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
З положень ст. 59 Земельного кодексу України вбачається, що рибогосподарські водойми створюються на землях водного фонду, які належать до окремої категорії земель за цільовим призначенням, відмінної від сільськогосподарських.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що розпорядженням змінене цільове призначення належної позивачу земельної ділянки, площею 4,9763 га для ведення особистого селянського господарства на цільове призначення «для рибогосподарських потреб», яка розташована на території Данинської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. 
Отже, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, в даному випадку внаслідок зміни цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у власності позивача, відбулось фактичне вилучення сільськогосподарських угідь з категорії земель сільськогосподарського призначення для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським виробництвом.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для відшкодування позивачем втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських угідь для цілей, не пов`язаних із веденням сільського господарства.
25. Стосовно доводів касатора про те, що він у відповідності до статті 208 Земельного кодексу України звільняється від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва колегія суддів зазначає таке.
Статтею 208 ЗК України передбачено, що від відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва звільняються громадяни та юридичні особи у разі використання земельних ділянок для будівництва шкіл, дошкільних закладів, державних об`єктів охорони здоров`я, культури, фізкультури та спорту, соціального забезпечення, державних об`єктів дорожнього будівництва, культових споруд релігійних організацій, кладовищ, меліоративних систем, протиерозійних, протизсувних і протиселевих споруд, під будівництво і обслуговування жилих будинків і господарських будівель, для розміщення внутрігосподарських об`єктів сільськогосподарських, рибогосподарських і лісогосподарських підприємств, організацій та установ, для розміщення інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, видобування торфу за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання, під об`єкти і території природно-заповідного фонду, під будівництво і обслуговування об`єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, для залісення деградованих та малопродуктивних земель на підставі документації із землеустрою, а також всеукраїнські громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації, що фінансуються з Державного бюджету України, у разі використання земельних ділянок для будівництва реабілітаційних установ для інвалідів і дітей-інвалідів, об`єктів фізкультури, спорту та соціального забезпечення для інвалідів і дітей-інвалідів.
Здійснення внутрігосподарського будівництва сільськогосподарськими або лісогосподарськими підприємствами, організаціями, установами, а також громадянами провадиться без відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.
26. Колегія суддів зазначає, що вказана вище норма дійсно передбачає звільнення громадян від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у разі використання земельних ділянок для розміщення внутрігосподарських об`єктів сільськогосподарських, рибогосподарських і лісогосподарських підприємств за умови повернення земельних ділянок у стані, придатному для попереднього використання.
Разом з тим, як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, що при знятті та перенесенні ґрунтового покриву належної ОСОБА_1 земельної ділянки та утворення штучної водойми для штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури, повернення такої земельної ділянки у стан, придатний для попереднього використання неможливий.
27. Зважаючи на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що пункти 3 та 4 Розпорядження від 12.07.2016 р. №157 є правомірними та не підлягають скасуванню.
28. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
29. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
30. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
31. Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
2. Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року по справі №825/1910/16 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       А.І. Рибачук 
                                                                      Л.В. Тацій