ПОСТАНОВА
Іменем України

17 жовтня 2019 року 
м. Київ
справа №640/7586/19
провадження №К/9901/24031/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єзерова А.А., суддів: Стеценка С.Г., Желєзного І.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" 
на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 (головуючий суддя Мельничук В.П., судді Федотов І.В., Костюк Л.О.)
у справі № 640/7586/19 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" 
до Державного підприємства "Національні інформаційні системи" 
третя особа: Акціонерне товариство «РВС Банк»
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Національні інформаційні системи", в якій просило суд визнати протиправним виключення з Державного реєстру прав на нерухоме майно записів про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30983903, та земельну ділянки площею 0,0882 за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер 8000000000:91:176:0017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 73691680000; зобов`язати внести записи про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» на будівлю торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30983903, та земельну ділянки площею 0,0882 за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер 8000000000:91:176:0017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 73691680000. 
2. Позивач також подав заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер 8000000000:91:176:0017; заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер 8000000000:91:176:0017.     
3. Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до наслідків, які унеможливлять виконання рішення суду про відновлення запису про право власності позивача на майно.
4. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 у справі №640/7586/19 заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково, заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії в тому числі, але не виключно: державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації обтяжень на нерухоме майно стосовно нерухомого майна - будівлі торговельно-офісного комплексу (літ. Д) за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, загальною площею 5367,40 кв. м. та земельної ділянки за адресою м. Київ, провулок Рильський, 6, кадастровий номер 8000000000:91:176:0017. В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.
5. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 у справі №640/7586/19 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 у справі №640/7586/19 скасовано, прийнято нову постанову, якою у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.
6. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" з постановою суду апеляційної інстанції не погодилося, тому звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 у справі №640/7586/19 і залишити в силі ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.05.2019 у справі №640/7586/19.
7. Ухвалою Верховного Суду від 30.08.2019 відкрито касаційне провадження у справі №640/7586/19. 
8. 16.09.2019 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від Акціонерного товариства «РВС Банк», в якому останнє просить суд залишити без задоволення касаційну скаргу, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.
9. 25.09.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу, 08.10.2019 до Верховного Суду від Акціонерного товариства «РВС Банк» надійшли заперечення на відповідь на відзив.
ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
10. Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався тим, що можливе спотворення даних про права позивача, без внесення даних про перехід права та підстав такого переходу, є можливим свідченням очевидної протиправності дій відповідача, або його бездіяльності стосовно дій інших осіб.
Забезпечення позову шляхом запровадження заборони на вчинення реєстраційних дій щодо майна всім суб`єктам та органам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав є ефективним заходом з огляду на те, що відповідні реєстраційні дії можуть бути вичинені будь - якою особою з числа осіб, які відносяться законом до суб`єктів та органів державної реєстрації.
Натомість вимоги позивача про заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії стосовно нерухомого майна, на думку місцевого адміністративного суду, не пов`язані з предметом цього позову.
11. Суд апеляційної інстанції вважав, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає, оскільки позивачем не наведено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.
12. Шостий апеляційний адміністративний суд також виходив з того, що задоволення заяви про забезпечення позову буде фактичним вирішенням позовних вимог, що не відповідає приписам процесуального законодавства.
IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ
13. Касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, скаржник посилається на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову ефективний захист прав позивача може бути ускладнений або взагалі унеможливлений, оскільки на даний момент в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про право власності на нерухоме майно за третьою особою, відтак за умови невжиття заходів забезпечення позову існує висока ймовірність подальшого відчуження належного позивачу нерухомого майна без його волі. Зазначене унеможливить захист прав позивача в даному спорі, більше того, захист прав позивача взагалі може бути унеможливлений у разі невжиття заходів забезпечення позову, що дозволятиме вчиняти будь-які дії щодо майна третіми особами.
14. Позивач посилається на рекламу з газети Аviso про продаж нерухомого майна як на доказ ризику подальшого відчуження нерухомого майна.
15. Товариство з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» не погоджується з висновком апеляційного адміністративного суду, що задоволенням заяви про забезпечення позову вирішуються позовні вимоги по суті спору і зазначає, що за результатами розгляду заяви про забезпечення позову не було та не може бути змінено юридичний статус вищезазначеного нерухомого майна. Отже, вирішення питання з приводу забезпечення позову жодним чином не має наслідком вирішення питання стосовно заявлених позовних вимог. В результаті розгляду поданої позивачем заяви про забезпечення позову було вирішено лише питання стосовно заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору - а саме будь-які реєстраційні дії на час розгляду спору.
16. Також скаржник вважає передчасним висновок суду апеляційної інстанції про те, що відповідачем виконуються лише функції технічного адміністратора Державного реєстру прав, а не публічно-владні управлінські функції, внаслідок чого ним не могли бути порушені права позивача.
17. Акціонерне товариство «РВС Банк» у відзиві на касаційну скаргу посилається на те, що жодних дій щодо реалізації продажу та інших можливих обставин, які могли б слугувати підставою для необхідності забезпечення позову ним не вчиняється. Оголошення, на яке посилається позивач розміщено невідомими особами, тому не є належним доказом існування реальної загрози відчуження майна. Також у відзиві наведено аргументи, що стосуються позовних вимог.
ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
18 Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
19. Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
20. Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
21. За умовами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).
22. При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
23. Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
24. Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
25. При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
26. У заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що здійснення державної реєстрації на спірний об`єкт нерухомості за іншими особами може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист поновлення порушених прав або інтересів заявника.
27. При цьому, у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Рантьє Плюс» посилалось на те, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зникли записи про право власності позивача на будівлю та земельну ділянку, тоді як право власності на придбану позивачем будівлю торговельно-офісного комплексу на підставі договору купівлі-продажу нежилої будівлі від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. за реєстровим №802, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 01.08.2012 №35016692; право власності на земельну ділянку виникло на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою  О.В. за реєстровим №801, було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 03.06.2013 №4317420.
28. Верховний Суд зазначає, що для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в п.1 ч.2 ст.150 КАС України.
29. Касаційна скарга позивача ґрунтується на незгоді з постановою суду апеляційної інстанції, в тому числі з оцінкою обставин, які є предметом розгляду справи по суті.
30. Пунктом 3 ч. 1 ст. 152 КАС України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.
31. У поданій позивачем заяві про забезпечення позову обґрунтування зводиться до наявності у нього побоювань, щодо можливості здійснення реєстрації права власності на належні йому об`єкти іншими особами через відсутність відомостей про його майнові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Водночас зазначається про наявність такого зареєстрованого права і відповідних документів, які підтверджують право власності.
32. Суд першої інстанції посилався на ймовірність загрози відчуження майна і не навів жодного обґрунтування наявності правових підстав для застосування заходів забезпечення позову, не зазначив, яким чином вжиття саме таких заходів забезпечення позову буде гарантією задоволення вимог позивача, зважаючи на предмет судового розгляду справи, визначений заявником як у заяві про забезпечення позову, так і у самому позові.
В свою чергу, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що очевидність протиправності рішень, дій та бездіяльності відповідача не вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову. Судом апеляційної інстанції також було вірно встановлено відсутність підтверджених належними і допустимими доказами у справі загроз правам, свободам та інтересам позивача, які б потребували вжиття заходів забезпечення позову.
33. З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд оцінює критично посилання скаржника на оголошення в газеті Аviso про продаж нерухомого майна, з огляду на те, що таке оголошення не досліджувалось судами попередніх інстанцій, а Верховний Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій. 
Не розглядаються аргументи сторін, які стосуються суті позовних вимог, оскільки предметом касаційного оскарження є вжиття заходів забезпечення позову, а не вирішення спору по суті.
34. Відповідно до ч.1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
35. Враховуючи, що судом апеляційної інстанції було вірно застосовано норми процесуального права при ухваленні судового рішення, суд доходить до висновку щодо необхідності залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рантьє Плюс" - залишити без задоволення. 
Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.08.2019 у справі №640/7586/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    С.Г. Стеценко

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний