Постанова
Іменем  України 
 
04 листопада 2019 року
м. Київ
 
справа № 501/5264/15-ц
провадження № 61-34657св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,               
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_7 ,
відповідач  - приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»,
представники відповідача: Кравченко Роман Юрійович, Андреєва Ірина Вікторівна ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на рішення апеляційного суду Одеської області в складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараш А. А., Погорєлової С. О. від 17 серпня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області в складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Калараш А. А., Погорєлової С. О. від 31 серпня 2017 року,
ВСТАНОВИВ:
Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що 04 червня 2014 року між ним та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків № 670590353, яким був застрахований належний йому автомобіль марки «Mercedes-Benz CLS550», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов (шасі) № НОМЕР_5 , 2008 року випуску. 09 травня 2015 року невстановленою особою було викрадено належний йому автомобіль, що за умовами договору є страховим випадком.                     Про викрадення автомобіля він одразу повідомив міліцію та страховика. Однак, 15 жовтня 2015 року отримав від страхової компанії листа про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із порушенням порядку повідомлення страховика про настання страхового випадку.
 
Посилаючись на безпідставність відмови у виплати страхового відшкодування, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 1 155 000,00 грн страхового відшкодування, 87 752,87 грн пені у зв`язку із несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, 5 983,15 грн -                          3% річних, 7 110,70 грн інфляційні втрати, а також 8 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 10 000,00 грн понесені витрати на правову допомогу.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від                        20 вересня 2016 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь  ОСОБА_1 1 155 846,72 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що позивачем доведені обставини, на які він посилався, обґрунтованість розміру страхового відшкодування, обов`язок з відшкодування якого у страховика виник у зв`язку із викраденням застрахованого автомобіля, а також наявність підстав для стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування, 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України, а також доведеність обставин заподіяння позивачу моральної шкоди. 
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
 
Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017  року з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» задоволено частково. Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від                        20 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1.
 
Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 956 726,03 грн, пеню за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі  79 578,64 грн, 3% річних у розмірі 5 425,82 грн, інфляційні втрати у розмірі 6 448,33 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 2 517,20 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що відповідно до               пункту 10.2.6. договору страхування при незаконному заволодінні транспортним засобом виплата страхового відшкодування здійснюється з урахуванням зносу за період дії договору страхування, тому з урахуванням амортизаційного зносу автомобіля сума страхового відшкодування підлягає зменшенню, а відтак і похідні від неї суми - пеня, 3% річних та інфляційні втрати.
 
Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, суд виходив із того, що умовами договору добровільного страхування не передбачена відповідальність страховика у вигляді відшкодування моральної шкоди.  
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У вересні 2017 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що позивачем порушено встановлений пунктом 9.2.2. договору страхування порядок повідомлення страховика про страховий випадок, зокрема, звернення до контакт-центру страховика від ОСОБА_1 надійшло лише о 22 год. 12 хв. і не з місця пригоди. Як наслідок, на місце пригоди не було здійснено виїзд аварійного комісару та створено перешкоди страховику у з'ясуванні причин та обставин настання страхового випадку.
 
Оскільки судові рішення суду апеляційної інстанції не оскаржуються в частині відшкодування моральної шкоди, то в цій частині не є предметом касаційного перегляду (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу
 
У листопаді 2017 року до касаційного суду надійшли заперечення     ОСОБА_1 на касаційну скаргу, у якій, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення суду апеляційної інстанції, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції без змін.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу                                  № 501/5264/15-ц з Іллічівського міського суду Одеської області.                       Зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від                        17 серпня 2017  року до закінчення касаційного провадження.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Указана справа передана до Верховного Суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що 04 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ                  «АСК «ІНГО Україна» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності водія та пасажирів від нещасних випадків № 670590353.14, відповідно до якого позивач застрахував свій транспортний засіб - автомобіль «Mercedes-Benz CLS550», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов (шасі)                             № НОМЕР_4 .
 
Згідно з адендумом № 5 до договору страхування дійсна вартість та страхова сума застрахованого транспортного засобу становить                                  1 055 000,00 грн. 
 
09 травня 2015 року автомобіль «Mercedes-Benz CLS550», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був викрадений невстановленою особою в період часу з 16 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. на автомобільній стоянці біля торговельно-розважального центру «Сіті-Центр» за адресою:                                            вул. Маршала Жукова, 2, м. Одеса, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 12015160480002164.
 
15 жовтня 2015 року страхова компанія листом за вих. № 4139 повідомила позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи  своє рішення тим, що страхувальником був порушений порядок повідомлення про настання страхового випадку, який передбачений пунктом 9.2.2. договору страхування. Повідомлення про настання страхового випадку надійшло до контакт-центру страховика о 22 год. 12 хв. із запізненням на годину, виїзд аварійного комісара на місце події не відбувався, так як страхувальник телефонував не з місця події.
 
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування», статтею 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
 
Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
 
Згідно з положеннями статей 11, 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання умов якого не допускається.
 
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
 
За змістом пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» та пункту 2 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування.
 
Пунктами 9.2.1., 9.2.2. договору страхування передбачено, що при викрадені транспортного засобу (угоні) страхувальник негайно повідомляє про викрадення транспортного засобу в органи внутрішніх справ і викликає на місце події оперативну групу. Негайно (протягом години в межах населеного пункту) та не пізніше 6-ти годин за його межами сповіщає в телефонному режимі про це контакт-центр страховика.
 
Пунктом 8.2.13. договору страхування передбачено, що страхувальник повинен письмово оформити заяву про страховий випадок не пізніше 3-х робочих днів з моменту його настання.
 
Суд установив, що позивач виконав вимоги пунктів 9.2.1., 9.2.2. договору страхування, повідомивши органи внутрішніх справ та страховика про викрадення  транспортного засобу 09 травня 2015 року.
 
У період з 21 год. 10 хв. по 21 год. 55 хв. проводився допит потерпілого ОСОБА_1 , після якого позивач зателефонував в контакт-центр страховика та повідомив про настання страхового випадку.
 
Пунктом 12.1.4. договору страхування передбачено, що причиною відмови у виплаті страхового відшкодування є, зокрема, несвоєчасне повідомлення страхувальником/водієм страховика про настання страхового випадку (згідно розділу 9 договору) без поважних на це причин або створення страховику перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків та інші випадки, передбачені законом.
 
У системному зв`язку з пунктом 5 частини першої статті 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.
 
Установивши, що позивач повідомив ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про страховий випадок, що стався 09 травня 2015 року, за умов, які надали страховику можливість встановити обставини події у повному обсязі для вирішення питання про наявність підстав для виплати страхового відшкодування, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що страхова компанія неправомірно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі пункту 12.1.4. договору страхування.
 
Повідомлення страховика із годинною затримкою про викрадення транспортного засобу та не з місця події у зв'язку із проведенням оперативно-слідчих дій, учасником яких був страхувальник, не є тими обставинами, за наявності яких страховик не мав можливості встановити факт та умови настання страхового випадку.
 
Оскільки позивачу вчасно не було виплачено страхове відшкодування, то правильними є висновки суду  про нарахування пені, розмір якої визначено судом відповідно до пункту 8.5. договору страхування, 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень суду апеляційної інстанції, оскільки зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог                            статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції, були предметом дослідження у суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Оскаржувані судові рішення суду апеляційної інстанції відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення позову про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних втрат без змін.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Частиною третьою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанцій у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Ураховуючи, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року було                       зупинено виконання рішення апеляційного суду Одеської області від                        17 серпня 2017  року до закінчення касаційного провадження, касаційне провадження у справі закінчено, тому виконання вказаного судового рішення підлягає поновленню.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ: 
 
Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» залишити без задоволення.
 
Рішення апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року та ухвалу цього ж суду від 31 серпня 2017 року в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 956 726,03 грн, пені за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі 79 578,64 грн, 3% річних у розмірі 5 425,82 грн, інфляційних втрат в розмірі 6 448,33 грн, витрат на правову допомогу у розмірі 2 517,20 грн залишити без змін.
 
Поновити виконання рішення апеляційного суду Одеської області від                          17 серпня 2017 року в частині вирішення позову про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних втрат та витрат на правову допомогу.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                  М. Є. Червинська

                                                                                                           С. Ю. Бурлаков

                                                                                                           В. М. Коротун